Провадження №2/523/1023/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань- Щербан О.Д.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради та Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про відібрання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 та просила відібрати у відповідача неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повернути їй, а також допустити негайне виконання рішення суду.

В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що місце проживання їх доньки було визначено на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 26.09.2012 року з матірю. З 14.10.2017 року за бажанням доньки вона її відпустила на вихідні дні до ОСОБА_3В в м.Одесу. Однак всупереч домовленості відповідач не повернув доньку, приїхав 26.10.2017 року до її школи в смт.Лиманське та вимагав надати йому особову справу дитини для влаштування в школі м.Одеси. Дана поведінка батька перешкоджає їй у спілкуванні та вихованні дитини, а також у її навчанні. ОСОБА_3 працює на залізниці, графік роботи: день, ніч - 48 годин, потім дві доби вдома, дитина часто залишається сама, вона їй телефонувала та казала, що боїться, просила забрати її. Крім того, бувають випадки, що відповідач йде на роботу, а дитину залишає у знайомих, аби не повертати додому.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали вимоги та просили позов задовольнити. Позивач також зазначила, що дитина була відірвана від навчання у школі, доньці потрібна турбота матері, а вона залишається з відповідачем тому, що не хоче, щоб батько не лаявся на маму.

Відповідач категорично заперечував проти заявленого позову вказуючи на те, що донька проживає в поганих умовах, присутній запах вогкості, позивач за нею не доглядає, вона ходить в брудних речах, в квартирі проживає разом з дідом, який зловживає алкоголем. В теперішній час донька ходить до школи, живе в нормальних умовах і їй нічого не загрожує.

Представники третіх осіб не зявилися, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради направив до суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, з урахуванням інтересів дитини.

Заслухавши позивача, її представника, відповідача та свідків, дослідивши представлені докази, суд прийшов до наступного.

Як було судом встановлено, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.09.2012 року місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визначено з матірю ОСОБА_1.

14.10.2017 року батько дитини, відповідач ОСОБА_3, забрав доньку до м.Одеси і не повернув до матері. На час розгляду справи дитина продовжує проживати у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував на те, що донька проживає в поганих умовах, в квартирі присутній запах вогкості, позивач не здійснює належного догляду за донькою, вона носить брудні речі, набрала зайву вагу, в квартирі проживає дідусь, який постійно зловживає алкогольними напоями.

За нормами частин 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Згідно з нормами ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як видно з письмових доказів, позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, БОС 167/51, в належній їй квартирі.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.12.2017 року, житло розміщене на третьому поверсі пятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат, прихожої, кухні, туалету, та ванної кімнати, забезпечено електропостачанням та водопроводом, опалення електричне. Умови проживання задовільні, є меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей є окрема кімната та всі необхідні речі для розвитку дітей. В квартирі проживають ОСОБА_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьки позивача: ОСОБА_6, та ОСОБА_7.

За місцем проживання та роботи позивач має добру характеристику.

До відібрання батьком дитини, дівчинка навчалася в 4-Б класі Лиманської ОСОБА_8 ступенів №2, що підтверджується довідкою директора школи від 27.07.2017 року №67. Дитина характеризується у школі позитивно, мама цікавиться її успішністю, приймає участь у житті класу та школи, приділяє належну увагу вихованню доньки.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, яка є продавцем в магазині біля будинку позивача, та ОСОБА_10, давня знайома сімї, яка працює вчителем, повідомляли, що давно знають позивача та її сімю, вказували на те, що ОСОБА_1 доглядає за дітьми, займається їх вихованням, вони проживають в нормальних умовах, дід не зловживає алкогольними напоями.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою відповідача, вказувала на те, що дитину бачила разів шість, була радісною, вона набрала вагу, звернула увагу, що було брудне волосся та куртка.

Оцінивши усі представлені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, оскільки відповідач змінив місце проживання дитини, яке раніше було визначене рішенням суду.

При цьому суд розглядає критично доводи відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження належними доказами. Судом не встановлено обставин, за яких залишення дитини за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що необхідно відібрати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у батька ОСОБА_3 та повернути матері ОСОБА_1.

В частині відібрання дитини допустити негайне виконання рішення суду відповідно до вимог ст.430 ЦПК України.

Крім того, виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн..

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273, 354-355, 430, пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Відібрати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, та повернути матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, БОС 167, кв.51.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована та проживає за адресою:Одеська область, Роздільнянський район, смт.Лиманське, БОС 167, кв.51, судовий збір у розмірі 640 грн..

Рішення суду в частині відібрання дитини у батька та повернення матері підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.05.2018 року.

Суддя: