У х в а л а

13 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 757/39431/16-ц

провадження № 61-42478ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Державний резервний насіннєвий фонд України», третя особа - ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

09 серпня 2018 року ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказану касаційну скаргу подано з пропуском строку, передбаченого вимогами частини першої статті 390 ЦПК України.

До касаційної скарги додано клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови нею отримано 10 липня 2018 року.

При цьому, жодних доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови апеляційного суду до матеріалів касаційного провадження нею не додано.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року подано представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4, а тому вона повинна була цікавитися рухом справи.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року оприлюднено 05 липня 2018 року.

Враховуючи наведене, зазначені ОСОБА_2 підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року не можуть бути визнані поважними.

Таким чином, ОСОБА_2 необхідно надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, в якій навести інші поважні підстави для поновлення строку та надати належні докази.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, в касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з цим, у вказаній справі заявлено вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, в частині вимог, щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору, а тому їй необхідно сплатити судовий збір за вказану вимогу майнового характеру.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового, яка подана фізичною особою становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви).

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становить 1 378 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи наведене, за подання касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року ОСОБА_2 необхідно сплатити 1 102 грн 40 коп. судового збору (за одну вимогу майнового характеру, а саме - відшкодування моральної шкоди).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2018 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 14 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо інші наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк