Справа № 708/252/18
Номер провадження № 2/708/131/18
Р і ш е н н я

Іменем України

27 квітня 2018 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Тендітній Л.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 7 лютого 2015 року, який було розірвано 2 червня 2017 року.

Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

Від першого шлюбу вона має ще й сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також проживає разом з нею, перебуває на її утриманні та являється інвалідом дитинства.

Вона одноособово несе витрати по утриманню будинку, в якому проживає разом з дітьми, та сплачує кошти за комунальні платежі.

У звязку з тим, що діти часто хворіють, вона більшість часу проводить з ними в медичних закладах і на обстеженнях, а тому не має можливості працевлаштуватися і отримувати додаткові доходи.

На даний час вона займається оформленням медичної документації з метою встановлення статусу особи з інвалідністю дочці ОСОБА_4, а відповідач хоч і має можливість надавати матеріальну допомогу на лікування дочки, однак добровільно робити цього не бажає.

Загальні витрати на лікування дочки в 2017 році склали більше 40000 грн., але вона не може всі їх підтвердити документально, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 13954грн., що підтверджені відповідними чеками.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що вона має двох дітей-інвалідів, яких виховує сама.

Дочка ОСОБА_4 часто хворіє, у зв`язку з чим вона їздить на Київ та витрачає кошти на її лікування.

Лікування є дорогим, а вона не працює, оскільки знаходиться вдома з дітьми.

А тому хоче, щоб відповідач повернув їй половину коштів, витрачених на лікування дочки, в розмірі 13954 гривні.

Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що він сплачує аліменти на утримання дочки, а також додатково надає кошти на її утримання, сплативши 1000 грн. в рахунок погашення витрат на лікування.

У зв`язку з цим згідний на стягнення з нього половини заявлених позивачкою витрат, з відрахуванням вже сплаченої суми, оскільки з наданих позивачкою чеків і квитанцій не зрозуміло, які саме ліки купувалися і для кого з двох дітей, так як старший син позивачки також хворіє.

Представник відповідача ОСОБА_3 також позов визнав частково, обґрунтовуючи тим, що витрати позивачки на лікування саме дочки сторін не підтверджені документально, а певні види лікарських препаратів з вказаних чеків відсутні у лікарських призначеннях. Крім того, якби позивачка проводила лікування дочки у м. Черкаси, то це б не потребувало таких витрат, як поїздки та лікування в м. Києві.

Вислухавши сторін та представника відповідача, вивчивши в порядку спрощеного провадження матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно до ст. 180 СК України, обоє батьків рівною мірою зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як передбачено ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

З урахуванням цього участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Таким чином, при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

В п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

З урахуванням цього суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, про понесення додаткових витрат, зокрема, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Дана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року та є обовязковою для застосування судами загальної юрисдикції.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 лютого 2015 року, який було розірвано відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 року.

Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до свідоцтва про народження № 204377 записані її батьками.

Також судом встановлено, що дочка сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

З довідки № 1508/11 від 14.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на «Д» обліку у лікаря-педіатра з діагнозом «Функціональна диспепсія, затримка мовного розвитку» та часто хворіє на простудні захворювання (а.с.54).

Зазначене підтверджується консультаційним висновком спеціаліста КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» від 15.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 встановлено діагноз «F88.0, F80.1, Розлади психологічного розвитку у вигляді ЗПРР» та рекомендовано нагляд лікаря-психіатра за місцем проживання (а.с.52а).

Судячи з товарних чеків (а.с.84-87), на фізіотерапевтичні послуги позивачкою витрачено кошти в сумі 4200 грн.

Витрати на придбання ліків, що відповідають призначенню їх лікарями, згідно до довідки № 432/11 від 12.04.2018 року (а.с.53) та рекомендацій від 07.03.2018 року, де містяться і лікарські призначення сина позивачки Адріана (а.с.55), знайшли підтвердження лише по чеках № 111371 (56грн.) і № 121315 (62,35грн.) на загальну суму 118,35грн. (а.с.78) , по чеку від 22.09.2017 року на загальну суму 106, 40грн. (48,50грн.+57,90грн.) (а.с.79), по чеку № 95141 на суму 131,05грн. (а.с.81), по чеках № 301862 (121,02грн., 252,87грн.) та № 163830 (188,06грн.) на загальну суму 561,95грн. (а.с.83), а всього на суму 917грн.75коп.

Разом з тим, з наданих позивачкою чеків і квитанцій з аптечних установ на придбання медичних препаратів в сумі 6162,45грн. (а.с.69-72, 75-83) неможливо обєктивно встановити, які саме ліки і в якому обсязі були придбані позивачкою, їх адресність, тобто, чи вони були придбані саме для дочки сторін чи для лікування обох дітей, оскільки і син, і дочка позивачки хворіють та потребують спеціального лікування.

При цьому частина квитанцій з аптечних установ (а.с.69-72) не містить переліку медичних препаратів, що були придбані позивачкою, оскільки оплата медикаментів здійснювалась шляхом списання грошових коштів з банківської карти позивачки.

Крім того, судячи з банківських чеків, позивачкою здійснювалися поповнення банківської карти № 516874**********07 на суму 12869,19грн.(а.с.73-75), з яких не зрозуміло, куди саме спрямовувались зазначені грошові суми і за які власне послуги.

Також, як вбачається з квитанцій до прибуткового ордера від 03.08.2017 року на суму 150грн. та від 07.09.2017 року на суму 200грн. (а.с.84), дані кошти були сплачені невідомою особою, оскільки в судовому засіданні позивачка, запевнивши, що ці витрати вона понесла на дочку ОСОБА_4, разом з тим не змогла пояснити, ким саме вони були сплачені, у зв`язку з чим суд не може їх врахувати як кошти, витрачені нею на лікування дочки.

Крім того на поїздки в медичні установи позивачкою витрачено кошти в сумі 3709,08 грн., що підтверджено відповідними квитанціями з автозаправних станцій, і по часу дані чеки відповідають часу поїздок позивачки в м. Київ на консультації в медичні заклади (а.с.68-69).

Однак в судовому засіданні встановлено, що позивачка в ці дні возила до м.Києва на лікування не лише дочку ОСОБА_4, а й сина ОСОБА_5, а тому суд вважає, що ці витрати повинні нести, як батьки дочки, так і батьки сина, між якими і слід їх розділити.

Виходячи з цього, витрати на вказані поїздки сторін складуть ? частину на суму 1854,54грн.(3709,08 грн.:2=1854,54грн.), які необхідно розділити між сторонами, у зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню витрати в сумі 927,27грн.( 1854,54грн.:2=927,27грн.).

Таким чином, підтверджена документально загальна сума додаткових витрат на лікування дочки сторін становить 6045,02 грн., які слід розділити між батьками порівну, як того вимагає позивачка.

Отже, відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 3022,51грн.

Однак позивачка підтвердила в судовому засіданні, що відповідач сплатив їй 1000 грн. в рахунок відшкодування коштів на лікування дочки, у зв`язку з чим з нього підлягало б стягненню 2022,51грн.

Разом з тим, незважаючи на це, відповідач заявив, що він згідний сплатити половину витрат від суми, зазначеної позивачкою, за вирахуванням вже виплачених ним 1000 гривень, тобто 5977 гривень, навіть, якщо вони не підтверджені документально.

А тому суд погоджується з доводами відповідача та його представника щодо недоведеності частини наданих позивачкою чеків і квитанцій та виходить з принципу розумності, з врахуванням чого вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки ? частину заявленої нею суми додаткових витрат, спрямованих на лікування дочки сторін, за відрахуванням вже сплаченої суми в розмірі 1000 грн., що буде становити 5977,00 грн., оскільки встановлені та досліджені судом обставини свідчать про фактичну можливість їх відшкодування відповідачем.

Крім того з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 180, 185 СК України, п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст., ст. 10, 81, 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 20700, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі пять тисяч девятсот сімдесят сім гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 20700, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі сімсот чотири гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 2 травня 2018 року.

Головуюча