Справа № 185/2272/18
Провадження № 2/185/1975/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Колективне підприємство ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на спадкове майно, суд -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Колективне підприємство ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,203 га, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, яка померла 11 листопада 2012 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 22 березня 2012 року помер його дідусь ОСОБА_5. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,203 га. Після смерті діда в будинку проживали він, бабуся ОСОБА_4, його батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_7 та брат ОСОБА_8. 04 листопада 2012 року помер його батько ОСОБА_6, а 11 листопада 2012 року померла бабуся ОСОБА_4, яка після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 не встигла оформили своїх спадкових справ. Він є спадкоємцем після померлої бабусі, оскільки його брат відмовився від спадщини. 03 січня 2018 року він звернувся до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі. Однак, державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Вказаний будинок № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,203 га, належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району 20 лютого 1987 року. Однак, зазначене свідоцтво було втрачено. У звязку з тим, що він не може отримати свідоцтво про право власності на спадщину після померлої бабусі, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Колективного підприємства ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

22 березня 2012 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 448815, виданого Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинкук № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,203 га.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_4.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як зазначено у статті 1216 ЦК України.

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

04 листопада 2012 року помер батько позивача ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 489101, виданого Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

11 листопада 2012 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 489102, виданого Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Згідно довідки, виданої Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 26.02.2018 року, ОСОБА_5, який помер 22.03.2012 року, до своєї смерті був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. На час смерті з ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_4.

Оскільки ОСОБА_4 проживала постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тому вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_8 є спадкоємцями за правом представлення після померлої бабусі ОСОБА_4.

Проте, коли позивач, відповідно до вимог законодавства, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої 11 листопада 2012 року ОСОБА_4, державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_9 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на тій підставі, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: на житловий будинок № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області.

У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спадкоємець ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_1, про що 29 січня 2013 року надав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ від 19.08.2017 року право власності на житловий будинок № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.02.1987 року Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.01.2018 року виданої державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_9

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Колективне підприємство ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 157 по вулиці Шевченка у селі Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,203 га, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, яка померла 11 листопада 2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко