АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/1590/14-ц Головуючий суддя І інстанції Стригуненко В.М.
Провадження № 22-з/790/119/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді-доповідача-Яцини В.Б.,

суддів колегії- Бурлака І.В., Кружиліної О.А.,

розглянув заяву ОСОБА_2 про відвід по справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання наказу недійсним, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Балакпійського районного суду Харківської області, постановлену 23 лютого 2018 року, під головуванням судді Стригуненко В.М., в залі суду в місті Балаклія,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року у складі головуючого судді-Пилипчук Н.П., судді колегії: Кругової С.С., Піддубного Р.М. відвід ОСОБА_2 визнано необгрунтованим. Справу передано на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід суддям.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у даній справі визначено суддю Кіся П.В.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2018 року Кіся П.В. заявлено самовідвід у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2018 року заяву про відвід ОСОБА_2 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя- Яцина В.Б., судді колегії-Бурлака І.В., Кружиліна О.А.

Відповідно до ст.ст. 67, 73 Кодексу законів про працю України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року №1-р «Про перенесення робочих днів у 2018 році», керівникам підприємств, установ та організацій (за винятком органів Пенсійного фонду України, Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Державної казначейської служби та банківських установ) для працівників, яким установлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2018 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочий день з понеділка 30 квітня на суботу 5 травня, відповідно робочий тиждень розпочався з середи 2 травня 2018 року.

Заяву передано до розгляду судді Яцина В.Б. 02 травня 2018 року.

25 квітня 2018 року під час судового засідання заявлена усно заява ОСОБА_2 про відвід суддів мотивована тим, що не було задоволено його клопотання про витребування у відповідача оригіналів документів, що викликає у нього сумніви в неупередженості суддів.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

За суб'єктивним критерієм повинно оцінюватися особисте переконання та поведінка конкретного судді, зокрема, чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі.

Практика ЄСПЛ свідчить, що у кожній окремій справі повинно вирішуватися питання, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстав для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із заявленого клопотання під час розгляду справи про відвід вбачається, що сумніви у об'єктивності і неупередженості у заявника виникли саме у зв'язку із відмовою суддями у задоволенні клопотання про витребування у відповідача оригіналів документів.

Належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість суддів колегії Пилипчук Н.П., судді колегії: Кругової С.С., Піддубного Р.М. у розгляді цієї справи, які викликають сумнів у неупередженості і об'єктивності вказаних суддів.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об'єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності суддів Пилипчук Н.П., судді колегії: Кругової С.С., Піддубного Р.М. по цій справі, яка є предметом апеляційного перегляду, не вбачається.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ЗаявуОСОБА_2 про відвід суддям по справі у складі головуючого судді-Пилипчук Н.П., судді колегії: Кругової С.С., Піддубного Р.М - залишити без задоволення.

Головуючий суддя В.Б.Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.А.Кружиліна.