Справа № 2-о/593/24/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"03" квітня 2018 р.

в особі : судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

з участю:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення - приналежності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03 травня 2006 року, виданий на ім»я ОСОБА_6 фактично належить ОСОБА_3. В обгрунтування заяви зазначив, що його тітка ОСОБА_3 на праві власності мала земельну ділянку, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 03 травня 2006 року. При цьому у зазначеному акті було помилково вказано прізвище тітки «ОСОБА_6», а не «ОСОБА_3», як є насправді. 03 березня 2008 року його тітка склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно на користь заявника. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, після її смерті заявник прийняв спадщину, однак в держнотконторі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв»язку із розбіжностями у написанні прізвища його тітки, де в свідоцтві про смерть зазначено «ОСОБА_3», а у державному акті на землю - «ОСОБА_6». У зв»язку з тим, що заявник не може реалізувати своє право на спадкування за вищезазначених обставин, змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені у заяві підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту поданої заяви.

У судове засідання представник заінтересованої особи Божиківської сільської ради не з'явився. Подав на розгляд суду заяву, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, щодо задоволення заяви заперечень не має.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, взявши до уваги заяву представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника є підставними і підлягають до задоволення.

Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім»ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року тітки ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина. Однак реалізувати своє право на спадкування заявник не може по причині розбіжностей у написанні прізвища його тітки в документах, на підставі яких відбувається оформлення такого права. Так, у свідоцтві про смерть спадкодавиці її прізвище зазначено, як «ОСОБА_3», а у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданому на підставі розпорядження Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області від 23 листопада 2006 року №628 та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03 травня 2006 року прізвище вказане як «ОСОБА_6». У зв»язку із зазначеними розбіжності йому було відмовлено у держнотконторі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Допитані в судовому засіданні свідки - ОСОБА_4 (рідний брат ОСОБА_3.) та ОСОБА_5 (сусід ОСОБА_3.) пояснили, що вони можуть підтвердити той факт, що державний акт на право приватної власності на землю дійсно належав померлій ОСОБА_3, оскільки за життя вона їм його показувала та скаржилась на помилку у написанні її прізвища у ньому, однак за відсутності вільного часу та коштів померла ОСОБА_3 не змогла за життя усунути ці розбіжності у встановленому законом порядку.

Суд також приймає до уваги й позицію заінтересованої особи щодо відсутності заперечень для задоволення заяви ОСОБА_1 і вважає, що така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 03 травня 2006 року за життя належав саме ОСОБА_3.

У цьому суд переконали пояснення заявника, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які фактично підтвердили обставини, на які посилається заявник, та інші, досліджені в судовому засіданні письмові докази по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, ч.2, 3, 4 ст. 263, 264, 265 ч.3 ст.294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий на підставі розпорядження Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області від 23 листопада 2006 року №628 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03 травня 2006 року, згідно якого ПАСТУШАК Євгенія Олексіївна є власником земельної ділянки площею 1,04 га, у межах згідно з планом яка розташована на території Божиківської сільської ради Бережанського району тернопільської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фактично належав за життя ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як одній і тій самій особі.

Суд роз»яснює, що відповідно до положень цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року: Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Тернопільської області.

Підпунктом 15.5, пункту 15 частини1 Розділу XIII ЦПК України ( Перехідні положення), встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи… апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду;

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до положень цивільного процесуального Кодексу України в редакції чинній до 03 жовтня 2017 року, апеляційна скарга на рішення суду могла бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подавалася апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилалася особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 06 квітня 2018 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко