Єдиний унікальний номер 225/2983/18 Номер провадження 22-ц/804/451/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року

м. Бахмут

Справа №225/2983/18

Провадження №22-ц/804/451/18

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Новікової Г.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіпрік Х.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області в складі судді Нємиш Н.В. від 07 вересня 2018 року, ухвалене в м. Торецьк,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 є батьком позивача, яка з 01 вересня 2017 року навчається на факультеті соціальної та мовної комунікації денної форми навчання Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07 вересня 2018 року позов задоволений частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18 червня 2018 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня ОСОБА_1 продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати.

Додатковим рішенням цього ж суду від 06 листопада 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення змінити, визначивши розмір аліментів - 1/4 частка від заробітку (доходу) платника аліментів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру аліментів суд дійшов помилкового висновку про знаходження на утриманні відповідача дитини дружини від попереднього шлюбу, при цьому не дав оцінки стану здоров'я платника аліментів, який є задовільний; розміру отримуваного ним щомісячного доходу, наявності нерухомого та рухомого майна.

У листопаді 2018 року надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що суд при визначенні розміру аліментів урахував обставини, передбачені статтею 182 СК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 просив відхилити апеляційну скаргу, рішення залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас. 5).

З 01.09.2017 ОСОБА_1 є здобувачем ступеня вищої освіти «бакалавр» І курсу факультету соціальної та мовної комунікації денної форми навчання (бюджет) Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» Ш-ІУ рівня акредитації. Термін навчання по 30 червня 2021 року (ас. 7).

Установивши, що платник аліментів, разом з яким проживають двоє неповнолітніх дітей, має матеріальну можливість утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, суд першої інстанції визнав ці обставини достатніми для стягнення з відповідача на доньку аліментів у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, дійшов правильного висновку, що оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівля одягу та приладдя для навчання), то з нього на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

При визначенні такого розміру суд правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 182 СК України і обґрунтовано урахував, зокрема, наявність у відповідача інших утриманців.

Так, судом установлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є подружжям та батьками ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому відповідач відповідно до статті 84 СК України зобов'язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення нею трьох років.

Суд апеляційної інстанції приймає довід скарги щодо помилковості висновку суду про надання матеріальної допомоги дитині своєї дружини, оскільки це не є обов'язком відповідача. Таку допомогу він надає добровільно.

Однак зазначене не дає підстав для зміни розміру аліментів, визначеного судом попередньої інстанції, який оцінив надані сторонами докази згідно з діючим процесуальним законом.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи (неврахування судом розміру доходу платника аліментів, наявність нерухомого та рухомого майна) суд відхиляє, оскільки на порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надала належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження цих обставин. Також позивачем не доведено, що вона потребує матеріальної допомоги в розмірі ? частки від доходу платника аліментів, а останній має можливість надавати матеріальну допомогу в такому розмірі. Наявність у ОСОБА_2 транспортного засобу і ? частки у праві власності на нерухоме майно сама по собі не свідчить про можливість ним надавати повнолітній дитині допомогу в розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальний закон пов'язує можливість прийняття рішення щодо зміни оскарженого рішення, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 07 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді: Г.В.Новікова

В.В. Папоян

Дата складення повного судового рішення - 18 грудня 2018 року

Суддя-доповідач О.М.Біляєва