Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 683/434/16-ц

провадження № 61-4008св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2016 року у складі судді Андрощука Є. М. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року у складі суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майнову частку (пай) та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позов мотивовано тим, що 07 серпня 2008 року між нею і ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу права на майнову частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Перше травня» (далі - КСП «Перше травня») на загальну суму 1 718 грн, що становить 0,42% від загальної вартості розпайованого майна КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області, що посвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» серії НОМЕР_1. Виконавши обов'язки покупця в повному обсязі, отримала від ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня», яке разом з оригіналом договору купівлі-продажу передала адвокату ОСОБА_4 з метою отримання правової допомоги. У липні 2014 року із позовної заяви про витребування майна, поданої ОСОБА_2 позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_3 повторно продала свою частку (пай) ОСОБА_2 Вказувала, що через протиправні дії адвоката ОСОБА_4 та інших осіб вона втратила договір та майновий сертифікат. ОСОБА_3 не мала права повторно відчужувати майнову частку (пай) КСП «Перше травня», тому укладенням договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 порушено її права.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнення, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 07 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відчуження права на майнову частку (пай) у пайовому фонді майна КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області та визнати за нею право власності на майнову частку (пай) у пайовому фонді майна КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області в розмірі 1 718 грн або 0,42% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Капустинською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області після укладення 07 серпня 2008 року договору купівлі-продажу майнової частки (паю) покупцю ОСОБА_1 відповідне свідоцтво про право власності на куплену майнову частку (пай) не видавалось, отже позивач не набула права власності на майнову частку (пай), що належав ОСОБА_3, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на вказану майнову частку (пай). Оскільки ОСОБА_1 не довела суду наявність у неї права на майновий пай ОСОБА_3, у неї відсутнє право оскаржувати договір купівлі-продажу майнового паю від 07 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що позивач не набула права власності на майнову частку (пай), що належав ОСОБА_3, відповідно відсутні підстави для визнання за нею права власності на майнову частку (пай) КСП «Перше травня». За недоведеності вимог про визнання права власності на майновий пай у ОСОБА_1 не виникло право оспорювати договір купівлі-продажу від 07 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статті 334 ЦК України, згідно яких право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право власності ОСОБА_1 на майнову частку (пай) члена КСП «Перше травня» на зальну суму 1 718 грн виникло 07 серпня 2008 року, з моменту укладення договору, так як згідно пункту 4 вказаного договору право власності на майновий пай переходить до покупця з моменту підписання договору. Крім того, згідно пункту 1 договору, продавець передав майновий сертифікат покупцю. Також судами не було застосовано положення статті 392 ЦК України. Окрім того, на момент відчуження майнового паю на користь ОСОБА_2 продавець ОСОБА_3 вже не являлась його власником, а тому не мала права відчужувати вже не належну їй майнову частку (пай) члена КСП «Перше травня».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

29 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суди установили, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_2 від 09 липня 2001 року, ОСОБА_3 є власником майнової частки (паю) КСП «Перше травня» на загальну суму 1 718 грн, що становить 0,42 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

07 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу права на майнову частку (пай) КСП «Перше травня» на загальну суму 1 718 грн, що становить 0,42 % від загальної вартості розпайованого майна КСП «Перше травня».

07 листопада 2012 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу майнового паю КСП «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області вартістю 1 718 грн.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» затверджено «Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих» та «Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення».

Згідно пунктів 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До зазначеного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Усі подані документи формуються в окрему справу по кожному підприємству. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Видача свідоцтва громадянину проводиться безоплатно. Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити в судовому порядку. У разі втрати чи пошкодження свідоцтва громадянину видається дублікат, про що робиться відповідний запис на бланку свідоцтва.

Установлено, що ОСОБА_1 до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області з приводу оформлення права власності на майновий пай (його частину) та отримання відповідного свідоцтва на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2008 року не зверталася.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не набула права власності на майнову частку (пай), що належав ОСОБА_3 оскільки право власності на майновий пай (його частину) посвідчується відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого перебуває у компетенції сільської, селищної або міської ради.

Позивачу не видавалось Капустинською сільською радоюсвідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» с. Капустин у зв'язку із набуттям у власність майнового паю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_3 Крім того, свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня», видане ОСОБА_3, сільською радою не анульовано, а тому остання була наділена всіма правами власника, здійснюючи у 2012 році відчуження належного їй паю на користьОСОБА_2

Також правильними є висновки суду про те, що оскільки ОСОБА_1 не довела суду наявність у неї права на майновий пай ОСОБА_3, у неї відсутнє право оскаржувати договір купівлі-продажу майнового паю, укладений 07 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С.П. Штелик