ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1258/15 Номер провадження 22-ц/814/374/18Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Шенгурівська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі - Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату в інтересах недієздатного ОСОБА_3

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області, ухвалене 27 серпня 2015 року в приміщенні суду в м. Кобеляки у складі судді Мороз Т.М.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що її чоловікові ОСОБА_4 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року належав вищевказаний житловий будинок. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 він заповів їй.

У зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, вважає за необхідне визнати право власності на нього у судовому порядку.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4

Рішення суду вмотивоване тим, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_4 та прийняла спадщину. У зв'язку із тим, що інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає, наявні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила особа, яка не брала участі у справі - Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат в інтересах недієздатного ОСОБА_3, просила скасувати його, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду, що у спадкодавця є недієздатний син, що має право на обов'язкову частку у спадщині.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4 Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 20 жовтня 2014 року (а.с. 10) ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно своїй дружині ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про народження (а.с. 38) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином померлого ОСОБА_4

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2006 року ОСОБА_3 визнано недієздатним і призначено опікуном його батька ОСОБА_4

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 вересня 2009 року призначено недієздатному ОСОБА_3 другим опікуном адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦПК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Таким чином, недієздатний син померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті свого батька.

Таким чином, оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_3, в інтересах якого діє Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат.

Коло спадкоємців та осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 місцевим судом не встановлювалось, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, а також ч. 1 ст. 3 ЦПК України, в редакції, що діяв на час ухвалення оскаржуваного рішення, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи законних інтересів.

Будь-яких доводів щодо того, що Шенгурівською сільрадою було порушено або не визнано права та інтереси ОСОБА_2, позивачем не наведено.

У випадку виникнення спору щодо спадкового майна, якими є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 належним відповідачем по справі є ОСОБА_3, як особа, що має право на обов'язкову частку в спадщині померлого ОСОБА_4

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 до Шенгурівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату в інтересах недієздатного ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Т.О. Кривчун

Л.І. Пилипчук