Провадження № 2/522/566/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря - Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про проведення самовільно реконструйованої частини комунальної квартири в первинний стан, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси 13.06.2017 року з позовом до ОСОБА_1 про проведення самовільно реконструйованої частини комунальної квартири АДРЕСА_1 в первинний стан.

В обґрунтування позову відзначено, що ОСОБА_1, яка є власником 270/1000 частин комунальної квартири №17 розташованої на третьому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 самовільно виконує роботи з реконструкції частини вказаної квартир з виділенням в самосійну квартиру та улаштуванням дверного отвору в капітальній стіні будинку, чим значно погіршує житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир. Ремонті роботи відповідачка здійснює без дозвільних документів. З метою недопущення самовільного будівництва за вказаною адресою ОСОБА_1 вручені приписи про недопущення самовільної реконструкції, на які відповідачка не реагує. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження №;598 від 16.08.2016 року «Про приведення самовільного реконструйованої частини комунальної квартири №17, яка розташована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 в первинний стан».Розпорядження відповідачкою не виконано.

Ухвалою суду від 14.06.2017 року позов було залишено без руху, позивачу надано 5-денний термін для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 06.07.2017 року відкрите провадження по справі.

До суду 05.10.2017 року надані заперечення ОСОБА_1, в яких вказує, що реконструкція та виділ частини квартири в окрему одиницю площею 33,9 кв.м. було проведено на підставі висновку Одеського регіонального БТІ 22.07.2016 року згідно якого реконструкція та виділ були визнані можливим. Інспекцією ДАБК при УАМ було надано дозвіл на виконання будівельних робіт. Тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 05.10.2017 року закрите попереднє судове засідання та призначено справу до розгляду.

У судове засідання 09.11.2017 року, 17.01.2018 року та 06.03.2018 року сторони не з'являлися.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання 26.04.2018 року сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Від представника позивача надходила заява про розгляд справи за їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 07 травня 2018 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що мешканці будинку АДРЕСА_1 звернулись до Управління культури, національностей, релігій та охорони об'єктів культурної спадщини з заявою від 02.06.2016 року про те, що ОСОБА_2 здійснює незаконне перепланування квартири та установку дверей з виходом в під'їзд (а.с.10).

Управління культури, національностей, релігій та охорони об'єктів культурної спадщини 22.06.2016 року провели огляд будівлі-пам'ятки (а.с.11-14).

Управління культури, національностей, релігій та охорони об'єктів культурної спадщини 30.06.2016 року звернулося до ПРА ОМР з проханням підготувати необхідні матеріали щодо самовільно проведених ремонтно-будівельних робіт для розгляду питання щодо приведення об'єкту до первинного стану (а.с.8-9).

26.07.2016 року КП «ЖКС «Порто-франківський» звернувся до Виконавчого комітету ОМР з заявою, відповідно до якої просили зняти з них контроль по звернення громадянки ОСОБА_3 щодо законності проведених ОСОБА_2 ремонтних робіт (а.с.6).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 598 від 16.08.2016 року було зобов'язано ОСОБА_1 до 20.08.2016 року провести самовільно реконструйовану частину комунальної квартири АДРЕСА_1, в первинний стан (а.с.5).

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

З інформаційної довідки №64372777 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником 270/1000 квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.19) на підставі договору дарування від 27.04.2016 року (а.с.67).

До суду надано копію технічного паспорту на вищевказану квартиру, в якому наявний план квартири (а.с.30-32).

З довідки виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію №469 від 30.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає одна у спірній квартирі (а.с.34).

Твердження відповідачки у своєму відзиві щодо того, що вона мала дозвіл на реконструкцію спірної квартири повністю підтверджується наступними документами:

Відповідно до Висновку №56/16-ТЗ наданого ТОВ «Одестехкон» про технічний стан конструкції та можливості встановлення двірного отвору для організації окремого входу в приміщення квартири АДРЕСА_1 реконструкція можлива (а.с.68-77).

Крім того, ОСОБА_1 заявою від 15.06.2016 року повідомляла КП «ЖКС «Порто-Франківський» про проведення ремонтних робіт та перепланування житла (а.с.78).

Декларацією Департаменту ДАБІ в Одеській області про готовність до експлуатації об'єкта від 09.06.2016р., який належить до І-ІІІ категорії складності в якій також підтверджується, що дозвіл на виконання будівельних робіт виданий Інспекцією ДАБК при УАМ 28.11.2007 року (а.с.79-83)..

ТОВ «Одеське регіональне БТІ» 22.07.2016 року надало висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна №3003/16 (а.с.84-86).

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. (ч.ч.1-4 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Пунктом четвертим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 1992 року № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з вищевикладеного, з врахуванням того, що відповідачка мала всі необхідні дозвільні документи для здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_1, відповідач мала Декларацією Департаменту ДАБІ в Одеській області про готовність до експлуатації об'єкта від 09.06.2016 року, порушення будівельних норм та інше нічим не підтверджується, тож суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Керуючись ст.ст. 319, 328, 358, 361, 376 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 76, 81, 95, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 210, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Канатна, буд. 134, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: м. Одеса, вул. ІПН НОМЕР_1) про проведення самовільно реконструйованої частини комунальної квартири в первинний стан - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 07.05.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі