Номер провадження: 22-ц/785/5737/18
Номер справи місцевого суду: 500/4022/16-ц
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони з 15 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги, у зв'язку із чим, враховуючи його заробіток на судах закордонного плавання з 20.01.2016р. по 18.10.2017р., а також наявність у нього рухомого та нерухомого майна, ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягувати аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 7 000 гривень. Разом із тим пояснила, що дитина є інвалідом дитинства, у зв'язку із чим просить стягувати з відповідача на її користь щомісяця аліменти в розмірі 5 000 гривень.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечував, пояснив, що в даний час у нього відсутня робота, він самостійно надає допомогу дитині. Разом із тим пояснив, що він надає допомогу своїй доньці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається в Одеському національному економічному університеті до 30 червня 2020 року, а також своїй матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є пенсіонером та страждає на вірусний гепатит «С».

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 для утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти щомісяця 7 000 гривень з 28 липня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання ОСОБА_4 з 28 липня 2016 року протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця в розмірі 2 566 гривень, та вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання сина та визначити суму 2 000 гривень, а на утримання дружини у розмірі 1 000 гривень, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 09.11.2018 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, що містяться у відзиві позивача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 109 від 29 січня 2014 року відповідач вказаний батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час сторони по справі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина, яка є інвалідом дитинства, проживає разом з матір'ю, яка здійснює постійний догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 СК України чітко визначені обставини при яких суд стягує аліменти у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд першої інстанції врахував як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначений розмір аліментів (7 000 гривень на дитину) відповідає інтересам дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення її розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Щодо доводів відповідача про те, що судом першої інстанції було помилково взято до уваги лист ТОВ «Марлоу навігейшн Україна» згідно з яким було повідомлено, що останній надавав посередницькі послуги з працевлаштування ОСОБА_3, так як цим листом не підтверджено знаходження його у будь - яких трудових відносинах та отримання ним заробітної плати, не заслуговують на увагу оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він є безробітним та ніяких доходів не отримує.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду щодо зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини з інвалідністю.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано наявності на його утриманні матері ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_6 не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки позивачем не доведено, що вказані особи перебувають саме на його утриманні. ОСОБА_3 є молодою людиною, будь - якими недугами не страждає, тому у нього є усі можливості для свого працевлаштування та отримання доходів для забезпечення своїх власних потреб та потреб свого неповнолітнього сина.

Визначений рішенням суду першої інстанції розмір аліментів відповідає вимогам СК України, та його зменшення без підтвердження погіршення матеріального стану платника аліментів не сприятиме належному забезпеченню його сина та суперечитиме інтересам дитини.

Батьки несуть рівну відповідальність за виховання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, в тому числі право на харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для зміни ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 09 листопада 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік