АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/660/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта та представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Приступи Д.І. від 27 лютого 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з цим позовом до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, вказувала, що з 15.07.2005 року по 05.09.2017 року вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем на посаді завідувача Хмельницької районної державної нотаріальної контори. 05.09.2017 року її було звільнено з посади відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, з наказом була ознайомлена 07.09.2017 року. Всупереч ст. 116 КЗпП України при звільненні їй своєчасно не була виплачена належна заробітна плата, а також не була вручена трудова книжка. Тому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки в розмірі 14000 грн., а також 15000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає помилковим висновок суду про відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті їй в строк необхідних сум при звільненні. Суд не навів підстав для відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, хоча обов'язок видати належно оформлену трудову книжку працівнику в день звільнення покладено на роботодавця і факт її видачі лише 07.09.2017 року відповідач не заперечує. Невмотивованою є відмова в стягненні на користь позивача моральної шкоди за затримку видачі трудової книжки.

У відзиві Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області вказує про безпідставність апеляційної скарги в зв'язку з тим, що вини відповідача у проведенні остаточного розрахунку не було. Позивач не зверталася в день звільнення щодо видачі трудової книжки. Оскільки немає рішення про визнання протиправних дій або бездіяльності посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, то вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 звільнена з посади завідувача Хмельницької районної державної нотаріальної контори 05.09.2017 відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції від 05.09.2017 №594/04к за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України).

На підставі наказу головного територіального управління юстиції від 05.09.2017 року № 594/04к з позивачкою було проведено остаточний розрахунок 05.09.2017 року, - нараховано та виплачено заробітну плату за три відпрацьованих дні у вересні 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку - 37 календарних днів, на загальну суму 5 823,80 грн.

Платіжне доручення № 1296 від 06.09.2017 року про перерахування преміі за серпень 2017 року, в тому числі ОСОБА_4 - 17509, 92 грн., подане управлінням до держказначейства 06.09.2017 року, кошти зараховано позивачці 08.09.2017 року.

Наведені обставини підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності вини відповідача у несвоєчасній виплаті коштів.

Так, відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 2.6 Положення про порядок преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, затвердженого наказом Головного територіального управління юстиції від 02.11.2016 року № 2557/04ф (в редакції від 22.02.2017), місячна премія завідувачам та державним нотаріусам державних нотаріальних контор виплачується в розмірі до 25% від суми наданих платних послуг по кожній нотаріальній конторі після сплати податку. З метою встановлення розміру премії державні нотаріальні контори щомісячно подають звіт про надані платні послуги.

Суд першої інстанції правильно встановив, що Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою такий звіт за серпень 2017 року було подано лише 05.09.2017 року, в день звільнення позивачки.

Наказ про нарахування та виплату премії видано управлінням 05.09.2017 року за № 1460/04ф.

05.09.2017 року поданий звіт та наказ було опрацьовано відділом планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення відповідача, що підтверджується списком перерахувань в банк заробітної плати за вересень 2017 року, який складений 05.09.2017 року в 14 год. 59 хв.

У зв'язку з цим платіжний документ про перерахування коштів позивачці не міг бути поданий 05.09.2017 року до органу Держказначейства з врахуванням операційного часу (до 15 год.), його подано вранці 06.09.2017 року.

Зарахування коштів позивачці казначейською службою відбулося 08.09.2017 року.

Посилання апелянта на можливість отримання відповідачем відомостей про сплачені кошти в іншому порядку є безпідставним, оскільки відомості про надані платні послуги за певний період управління може отримати лише від установи, що їх надає, - Хмельницької районної державної нотаріальної контори.

Наведені обставини об'єктивно унеможливили завчасну підготовку та перерахування позивачу премії належного розміру та проведення з нею повного розрахунку в день звільнення, що свідчить про відсутність вини відповідача у цьому.

Разом з тим, відмовляючи у позові в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, суд першої інстанції припустився помилки.

Так, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Обов'язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, також передбачено пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Факт видачі трудової книжки ОСОБА_4 не в день звільнення, а 07.09.2017 року, сторони не заперечують.

Відповідач не довів відсутність своєї вини у несвоєчасній видачі трудової книжки позивачу.

Отже, невиконання власником або уповноваженим ним органом з його вини обов'язку щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки, є підставою для виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує наявність вини Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у затримці видачі трудової книжки ОСОБА_4, що є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до довідки Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області від 16.11.2017 року середньоденна заробітна плата становить 1010,37 грн. (а.с. 21), вимушений прогул з 06 вересня 2017 року до 07 вересня 2018 року становить 2 дні.

Отже, середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_4 становить 2020,74 грн. ( 1010,37 грн. х 2 дні).

Обговорюючи доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову у стягненні моральної шкоди, суд приймає до уваги таке.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки на 2 дні позивач зазнала моральних страждань, втратила нормальні життєві зв'язки і це вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

З врахуванням того, що ОСОБА_4 не з'явилася до управління 05.09.2017 року за трудовою книжкою, незначної тривалості допущеного порушення, колегія суддів вважає, що встановлення факту порушення права позивача та його захист шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є достатньою сатисфакцією за порушення її права у сфері трудових відносин і підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи викладене, судове рішення в частині відмови у стягненні середнього заробітку підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки 2020,74 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню з Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь держави 230,88 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2018 року про відмову у позові в частині стягнення середнього заробітку скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_4 2020,74 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 230,88 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 11 травня 2018 року.

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції: Приступа Д.І. Провадження № 22-ц/792/660/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 55