09.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/5367/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/5367/16-ц
2/205/183/18

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про виселення відповідача з належної йому квартири АДРЕСА_2. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності позивачу належить 66/100 частин спірної квартири, проте відповідач без правових на те підстав їй користується та у добровільному порядку відмовляється звільнити квартиру.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, посилаючись на правомірність користування спірною квартирою, оскільки був зареєстрований в ній зі згоди позивача, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача надано суду відповідь на відзив, у якому він, посилаючись на безпідставність викладених у відзиві на позов обставин, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Позивач та його представник надали суду заяву, у якій просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер б/н, видане 30.09.2004р. ВАТ «ДМЗ» ім. Петровського, є власником 66/100 частин квартири АДРЕСА_2 (а.с.7-8).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення, однак виселення є категорією житлового законодавства, а тому при розгляді справи предметом доказування є втрата житлового права або взагалі його відсутність.

Відповідно до наявного в матеріалах справи попереднього договору від 23.09.2013р. (далі - Договір) позивач мав намір продати належну йому частку вказаної квартири ОСОБА_2 за 122 700 грн., що на момент укладання Договору складало 15 000,00 доларів США, на момент розгляду справи договір купівлі-продажу між сторонами не укладено. (а.с.10-13).

Як вбачається з Договору та не заперечується сторонами у справі, посередником між позивачем та відповідачем з приводу купівлі-продажу нерухомості виступила ОСОБА_3.

З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що у 2014 році ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 неправомірно зареєструвався та проживає у спірній квартирі.

ОСОБА_2 у своєму відзиві на позов посилається на те, що він зареєструвався та почав проживати у спірній квартирі з дозволу позивача після сплати завдатку при укладенні Договору у розмірі 4 000,00 доларів США.

Водночас, суд не бере до уваги дану обставину, оскільки вона спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме повідомленням про підозру ОСОБА_3, у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0004471 від 23.11.2015р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (а.с.75-77), а також поясненнями ОСОБА_2, наданими в рамках кримінального провадження № 0000015 від 21.08.2015р. (а.с.184-186), з яких вбачається, що ОСОБА_2 не спілкувався з позивачем з питання вселення та реєстрації у спірній квартирі та відповідно не отримував на це дозвіл останнього.

Окрім того, отримання дозволу від ОСОБА_1 на реєстрацію у спірній квартирі відповідача також спростовується обставинами викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про відмову у зупиненні провадження у даній справі, в якій, зокрема, зазначено, що питанням реєстрації займалась ОСОБА_3 (а.с.64-67).

З відповідей, наданих Новокодацькою районною у місті Дніпрі радою від 12.10.2017р. та Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 12.12.2017р. вбачається, що надати інформацію про те, коли, за яких обставин та копії документів, на підставі яких був зареєстрований гр. ОСОБА_2 не має можливості (а.с.136, 192).

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що ним сплачено в рахунок купівлі квартири АДРЕСА_2, у загальному розмірі 13 500,00 доларів США, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки дана обставина на момент розгляду справи не підтверджена доказами та сама по собі не може бути підставою для висновку щодо правомірності вселення до спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що позивачем у даній справі доведено факт неправомірності вселення відповідача у спірну квартиру, а відтак і факт відсутності у відповідача права користування таким майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Згідно з ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 доведено факт неправомірності користування відповідачем належним позивачу житловим приміщенням, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, ст.391 ЦК України, ст. ст. 109, 150 ЖК Української РСР, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (місце реєстрації: 49000, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: 49000, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: 49000, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2018 року.

СуддяН.В. Басова