Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2456/18
Провадження №: 2/332/1449/18
14 грудня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., представника позивача - адвоката ОСОБА_1, розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/2456/18 (провадження №2/332/1449) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ї особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є відповідальним наймачемквартири, розташованої за вище вказаною адресою. Квартира не є приватизованою. На даний час в квартирі значаться зареєстрованими: позивач ОСОБА_2, її син ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_6 та її колишній чоловік ОСОБА_3, шлюб з яким розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2006 року, яке набрало законної сили 06.05.2006 року. Фактично в квартирі проживають всі зареєстровані, окрім відповідача, який у 2008 році зібрав свої речі та виїхав до іншого місця проживання, його місцезнаходження невідоме. Відповідач добровільно залишив спірне житло, ніяких перешкод йому ніколи ніхто не чинив. У зв?язку із несенням надмірних витрат по сплаті комунальних платежів, які нараховуються, але не споживаються відповідачем, та внаслідок його тривалого не проживання у квартирі протягом тривалого періоду часу без поважних причин, позивач звернулася до суду та просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та зазначила, що спірна квартира до теперішнього часу є неприватизованою, вона є основним наймачем цієї квартири та постійно в ній проживає. На її ім.»я відкриті особові рахунки та вона сплачує комунальні послуги. У 2008 роцівідповідач забрав свої речі та добровільно виїхав з квартири, з цього часу до квартири жодного разу не приходив, комунальні платежі не сплачує, його місцезнаходження невідоме.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги від 13.09.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача ОСОБА_3, останній значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5, на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Конверт було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про повернення у зв*язку із закінченням терміну зберігання. Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_3 було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 04.12.2018 року про явку в судове засідання, призначене на 14.12.2018 року. Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач ОСОБА_3 до суду повторно не з»явився по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представник не заперечували.
Представник 3-ої особи КП «Запоріжремсервіс» в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.51,66).Суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника 3-ої особи та зазначено, що даним позовом права КП «Запоріжремсервіс» не порушуються(а.с.47).
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що його батько ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає з 2008 року і з цього періоду часу він жодного разу до них не приходив. Він з батьком не спілкується і де він проживає на теперішній час йому невідомо. Особистих речей батька в квартирі немає. Квартира не є приватизованою. Рішення про залишення свого місця проживання батько прийняв самостійно.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з*явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки(а.с.31,52,65).
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, 3-ої особи ОСОБА_4., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, аз винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
З копії паспорта громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що вона з 26.11.1986 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.5-6).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на АДРЕСА_1(після зміни назви АДРЕСА_10) не зареєстроване(а.с.7).
Відповідно інформації, наданої Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради будинок АДРЕСА_9 в м. Запоріжжі прийнято в управління КП «Запоріжремсервіс» в цілому: житлові і нежитлові приміщення будинку, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 року №520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя»(а.с.9).
Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач є наймачем спірного житла, є зареєстрованою та проживає за вище вказаною адресою, а тому має право звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2006 року, яке набрало законної сили 06.05.2006 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний(а.с.8).
Згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання, відповідач ОСОБА_3 з 26.11.1986 року до теперішнього часу значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_7. Члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України).Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3до розірвання шлюбу був членом сім*ї позивача спірної квартири позивача ОСОБА_2.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що тривалий період часу а саме з 1986 року проживає по сусідству з позивачем та підтримує з нею добрі сусідські відносини. Відповідача ОСОБА_3 вона також знає, але вже тривалий період часу його не бачила. Їй відомо, що на теперішній час в спірній квартирі позивач проживає разом із сином, а відповідач ОСОБА_3 в квартирі не проживає протягом тривалого періоду часу - приблизно десять років. В квартирі позивача, де вона буває декілька разів на місяць, речей відповідача не бачила і відповідач в цій квартирі не проживає. Протягом останніх 10 років вона жодного разу не бачила, щоб відповідач приходив до квартири і взагалі його не бачила. Всі рахунки за комунальні послуги сплачує позивач.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_7, підтвердивши той факт, що відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає більше десяти років, оскільки пішов з квартири після розлучення з позивачем та з того часу вона його не бачила. Із позивачем підтримує дружні стосунки, ходить до неї у гості. Також вонаособисто бачила як відповідач самостійно вивозив свої речі, оскільки зустрів іншу жінку та пішов до неї жити. З того часу вона відповідача не бачила, навіть із дітьми він не спілкується, комунальні платежі не сплачує.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартиріпонад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2008 року.Втратив до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги він не сплачує.Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких останній змушений був виселитися із спірного житла. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв'язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання з'явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 9,64,71,72 ЖК України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279,280-282 ЦПК України, суд , -
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 19.12.2018 року.
Суддя Андрюшина Л.А.