Справа № 274/773/18
Провадження № 2/0274/1290/18
Рішення

Іменем України

03.05.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів, -

В с т а н о в и в :

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 26 червня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, актовий запис № 270.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що спільне життя є відповідачем не склалось в зв"язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства, вирішення матеріально побутових проблем. Зазначає, що не бажає примирення, впевнена , що сімейні та шлюбні стосунки з відповідачем налагодити неможливо. Позивачка вказує, що малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини надає не регулярно , хоча має задовільний стан здоров"я, інших утриманців немає, працює офіційно.

В підготовче судове засідання сторони не з"явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог.

У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони 26 червня 2009 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 270 ( а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.11).

Відповідач працює слюсарем в ПАТ " ЖИТОМИРГАЗ" , має середній заробіток 5400 грн. 55 коп. ( а.с. 10).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.

Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу , суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч. 3 ст. 181 СК УКраїни).

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, матеріальне становище сторін, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку , що позов в частині стягнення аліментів слід також задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,258-259,263-265,268,273 ЦПК України, ст.ст. 105,110-112, 180-182,184 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 26 червня 2009 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 270 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 , працюючого ПАТ " ЖИТОМИРГАЗ", і.п. н. НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі по 1200 грн., щомісячно , починаючи з 13.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий Т.М. Вдовиченко