Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 149/2718/15-ц

провадження № 61-44233св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Сімоненко В.М. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2018 року в складі колегії суддів: Голоти Л.О., Рибчинський В.П., Шемета Т.М.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ в натурі житлового будинку, господарських будівель та споруд, встановлення порядку користування присадибною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона успадкувала за законом 1/2 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1.

Вищезазначений будинок належав на праві власності чоловікові позивача та його братові - відповідачу ОСОБА_4 у рівних частках, після смерті першочергового власника - їх батька ОСОБА_6

Між ОСОБА_5 та відповідачем у 1992 році було встановлено порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, згідно якого позивач із чоловіком ОСОБА_5 користувались в житловому будинку двома кімнатами (кімнати 2-3 площею 13,6 кв.м. та 2-4 площею 13,1 кв.м.), а іншими приміщеннями в житловому будинку користувався відповідач, а також порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано вказаний будинок та споруди.

З метою поліпшення умов проживання, позивач з чоловіком за власні кошти збудували прибудову літ. &q?бу;А1&q?іт;, веранду літ. &q?ер;а2&q?іт;, літню кухню літ. &q? к;Д&quлі;, сарай літ. &qu с;Е&quлі;, сарай літ. &qu с;е&quлі;, гараж літ. &qu г;З&quлі;, погріб літ. &quпо;П/Е&q?т.;, погріб літ. &quпо;п/а2&q?. ; та огорожу № 3. Частину зазначених будівель та прибудов було узаконено як самовільно збудовані, однак збудовані чоловіком самовільні добудова та господарські будівлі до складу спадкового майна не увійшли.

Позивач вважає, що спорудження учасником спільної власності господарських будівель створює для нього право власності на них, проте це не є підставою для зміни розміру часток у спільній власності на будинок. А тому споруджені чоловіком ОСОБА_5 споруди є лише її власністю та при поділі будинку в натурі ці будівлі до спільного майна не включаються.

Рішенням 82 сесії Хмільницької міської ради 6 скликання від 27 серпня 2015 року за № 2318 позивачу, як співвласнику домоволодіння АДРЕСА_1, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку, проте відповідач в добровільному порядку не бажає розподілити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і присадибну земельну ділянку, що змусило звернутися до суду з даним позовом.

Посилаючись на викладені обставини та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила житловий будинок, господарські будівлі та споруди поділити відповідно до першого варіанту висновку експертизи № 2251-2254/15-21 від 26 грудня 2016 року з урахуванням доповнень експерта від 02 серпня 2017 року, й виділити їй 41/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, які складаються із кімнати 1-3 площею 10,1 кв. м, кімнати 2-4 площею 13,3 кв.м, кімнати 2-5 площею 13,1 кв.м, сараю літ. «Б», сараю літ. «б», вбиральні «Г»; виділити відповідачу 59/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться у в АДРЕСА_1, які складаються із тамбура 1 площею 6,2 кв. м, кухні 1-1 площею 9,9 кв. м, ванни 1-2 площею 3,9 кв. м, коридору 6,4 кв. м, кімнати 1-5 площею 15, 1 кв.м, погребу з шиєю літ. «п/а», ганку, літньої кухні літ. «Б1», погребу літ. «П/Б», гаражу літ. «В», огорожі № 1, огорожі №2. Зобов'язати її за власний рахунок провести наступні ремонтно-будівельні роботи: закласти дверний отвір між приміщеннями 1-3 та 1-4; улаштувати дверний отвір між приміщеннями 1-3 та 2-5. Стягнути з відповідача на її користь 47701 грн 95 коп. грошової компенсації за відступ від ідеальної частки у спільній власності. Встановити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до план-схеми варіанту № 1 (додаток № 5 висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 грудня 2016 року) виділивши їй в окреме користування земельну ділянку площею 339 кв. м, а відповідачу площею 261 кв. м.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2017 року в складі судді Вергелес В.О. позов ОСОБА_3 задоволено: розподілено в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, у відповідності до першого варіанту висновку комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 грудня 2016 року № 2251-2254/15-21 та доповнень до нього від 02 серпня 2017 року, проведеної експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Виділено ОСОБА_3 41/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, які складаються із кімнати 1-3 площею 10,1 кв.м, кімнати 2-4 площею 13,3 кв.м, кімнати 2-5 площею 13,1 кв.м, сараю літ. &qu13;Б&q?.м;, сараю літ. &qu;Б;б&qu;,;, вбиральні "Г".

Виділено ОСОБА_4 59/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, які складаються із тамбура І площею 6,2 кв.м, кухні 1-1 площею 9,9 кв.м, ванни 1-2 площею 3,9 кв.м, коридору 1-4 площею 6,4 кв.м, кімнати 1-5 площею 15,1 кв.м, погребу з шиєю літ. &q?, ;п/а&q? з;, ґанку, літньої кухні літ. &q?, ;Б1&q?ої;, погребу літ. &q?1&;П/Б&quпо;, гаражу літ. &q?&q;В&qu г;, огорожі № 1, огорожі № 2.

Зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок провести наступні ремонтно-будівельні роботи: закласти дверний отвір між приміщеннями 1-3 та 1-4; улаштувати дверний отвір між приміщеннями 1-3 та 2-5.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 47701 грн 95 коп. грошової компенсації за відступ від ідеальної частки у спільній власності.

Установлено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до плану схеми варіанту № 1 (додаток № 5 висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 грудня 2016 року), виділивши ОСОБА_3 в окреме користування земельну ділянку площею 339 кв.м, а відповідачу ОСОБА_4 - площею 261 кв.м.

Вирішено питання про судові витрати.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2018 року рішення міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 44/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, які складаються із кімнати 2-4 площею 13,3 кв.м, кімнати 2-5 площею 13,1 кв.м, сараю літ. «Б», сараю літ. «б», літня кухня «Б1», П/Б погріб, вбиральні «Г».

Виділено ОСОБА_4 56/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, які складаються із тамбура 1 площею 6,2 кв. м, кухні 1-1 площею 9,9 кв. м, ванни 1-2 площею 3,9 кв. м, кімнати 1-3 площею 10,1 кв.м, коридору 1-4 площею 6,4 кв. м, кімнати 1-5 площею 15,1 кв.м, погребу з шиєю літ. «п/а»., ганку, гаражу літ. «В», огорожі № 1, ворота № 2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачки 35710 грн 25 коп. грошової компенсації за відступ від 1/2 частки у праві власності на домоволодіння.

Схематичний поділ будинку відображений на плані-схемі варіанту 1 додатку 1 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 червня 2018 року № 7465-7468/17-21.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до додатку 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 червня 2018 року № 7465-7468/17-21, проведеного Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, залишивши у користуванні ОСОБА_3 земельну ділянку площею 362 кв.м, а у користуванні відповідача ОСОБА_4 - площею 238 кв.м.

Схематичний план порядку користування відповідає варіанту 1 додатку 4 додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 червня 2018 року № 7465-7468/17-21, проведеного Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Зобов'язано ОСОБА_3 сплатити ОСОБА_4 різницю в сумі сплачених судових витрат в сумі 2608 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, виходив з поділу будинку відповідно до часток користування по варіанту 1, що відображено на план-схемі у додатку 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 червня 2018 року № 7465-7468/17-21. При встановленні порядку користування земельною ділянкою відповідно до схематичного плану визначеного у додатку 4 варіанту 1 додаткової експертизи, суд виходив відповідно до часток у домоволодінні, а саме, з його доцільності та врахування можливостей користування майном, розташованим на земельній ділянці, а також з того, що такий варіант визначено експертом під час проведення натурного обстеження, з урахуванням пропозицій сторін. При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що спірна земельна ділянка не приватизована та не є спільною власністю сторін, позивач просила встановити лише порядок її користування.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині порядку користування земельною ділянкою та в цій частині прийняти нове рішення: встановити новий порядок користування земельною ділянкою відповідно до додатку №3 варіанту 1 висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 червня 2018 року № 7465-7468/17-21.

У частині вирішення позовних вимог щодо поділу житлового будинку рішення суду не оскаржується.

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на те, що встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, апеляційний суд безпідставно визначив варіант відмінний від фактичного користування земельною ділянкою. Крім того, судом апеляційної інстанції не взято до уваги факту самочинного будівництва позивачем приміщень літ. «А1» - прибудова, літ «а2» - веранда», літ. «Д» - літня кухня, літ. «Е» - сарай, літ «е» - сарай та літ «З» - гараж.

26 жовтня 2018 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона посилається на те, що апеляційний суд прийняв постанову з дотриманням вимог закону та обґрунтовано дійшов до висновку про порядок користування земельною ділянкою, який забезпечує їй можливість здійснення догляду та поточного ремонту за прибудовою літ. «А1». ОСОБА_3 вважає, що запропонований скаржником у касаційній скарзі варіант порядку користування присадибною земельною ділянкою згідно додатку 3 до висновку експертизи від 26 червня 2018 року є неприйнятним, оскільки не враховує поділ в натурі господарських будівель та необхідність здійснення догляду за ними.

01 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суду вказану справу призначено до судового розгляду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд установив, що відповідно до рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 24 квітня 1969 року № 9 &q?ць;Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки&q?нд;, ОСОБА_6 було надано у користування земельну ділянку площею 600 кв.м для забудови житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1.

18 червня 1969 року ОСОБА_6 зазначена земельна ділянка відведена в натурі із закріпленням відповідних межових знаків, та видано дозвіл на виконання будівельних робіт. Між виконкомом Хмільницької міської ради та ОСОБА_6 було укладено договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку, який посвідчений Хмільницькою міською державною нотаріальною конторою 22 липня 1969 року за реєстровим № 1496.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, його сини: ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 успадкували зазначений будинок у рівних частках (по ? частці).

Позивач ОСОБА_3 з 02 листопада 1980 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після його смерті у вигляді ? частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_3 у липні 2015 року звернулася до ОСОБА_4 з письмовою пропозицією укласти між ними договір про порядок володіння та користування спільним майном, а саме спірним домоволодінням та земельною ділянкою, із визначенням реальних часток у спадковому майні і порядком користування, який між ними склався. Однак згоди між собою сторони не дійшли, порядок користування спірним майном не визначили.

Рішенням 82 сесії Хмільницької міської ради 6 скликання від 27 серпня 2015 року за № 2318 позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4, як співвласникам домоволодіння АДРЕСА_1, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого оформлення права власності на присадибні земельні ділянки.

Суди встановили, що згідно схеми поділу земельної ділянки виготовленої АПНВП &q?ід;Візит&quпо; загальна площа присадибної земельної ділянки складає 0,0599 га. Земельна ділянка площею 0,0318 га перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3, а земельна ділянка площею 0,0281 га перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 Такий порядок користування земельною ділянкою було встановлено ще після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 батька ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанцій здійснив поділ в натурі житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідно до варіанту 1, який сторонами погоджено та відповідає плану-схеми у додатку 1 до висновку додаткової судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 26 червня 2018 року № 7465-7468/17-21, а порядок користування земельної ділянки встановив відповідно до додатку 4 вказаного висновку, виділивши ОСОБА_3 у користування земельну ділянку площею 362 кв. м, а ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 238 кв. м, зазначивши, що даний варіант найбільш відповідає інтересам сторін по справі та у даному варіанті надана можливість для обслуговування самочинної прибудови А1, яка належить ОСОБА_3

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до змісту статті 30 Земельного кодексу України (Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, який був чинний на час смерті ОСОБА_6.) при переході прав власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить у спільне користування всіх співвласників будівлі.

Отже, суди дійшли правильного висновку що до спадкоємців померлого ОСОБА_6 перейшло право користування земельною ділянкою, яка була виділена для будівництва будинку.

Частиною першою статті 88 Земельного кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2002 року та був чинний на час смерті ОСОБА_5, передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило також стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі, або визначено порядок його користування, а також й коли земельна ділянка належить особі на праві постійного користування, яке було передбачено Земельним кодексом 1990 року.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правових підстав переходу прав на земельну ділянку перебуває у прямій залежності від переходу права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України (2002 року), яка діяла на час спадкування позивачем після смерті чоловіка - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1), особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Крім того, за положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина друга статті 1225 ЦК України також визначає , що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

За змістом цих норм вбачається що до спадкоємця власника або користувача земельної ділянки переходять у порядку спадкування лише ті права. які спадкодавець мав за життя.

Таким чином, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, або/та наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Однак, як суд першої так і апеляційної інстанції, вирішуючи спір в частини вимог ОСОБА_3 про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, на зазначені положення закону уваги не звернули, не врахували того, що між сторонами, з моменту набуття ними права власності на спірний жилий будинок, які на теперішній час виділені в натурі, існував порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до їх часток в будинку, який було встановлено ще попередніми власниками вказаної нерухомості.

Встановивши, що після смерті ОСОБА_6 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановлено порядок користування земельною ділянкою, апеляційний суд визначив порядок користування в супереч обсягу прав на користування земельною ділянкою спадкодавця ОСОБА_5, які перейшли до ОСОБА_3 після смерті її чоловіка.

При цьому, суд апеляційної інстанції безпідставно, без врахування вимог статті 376 ЦК України, при визначенні порядку користування спірною земельною ділянкою врахував розташування самочинної прибудови до частки позивачки літ. «А1», як підстави для визначення порядку користування відповідно до часток у будинковолодінні та належним чином не мотивував чому він вважає за необхідне відступити від порядку користування земельною ділянкою на користь позивачки.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин постанову апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2018 року в частині порядку користування земельною ділянкою скасувати, оскільки вона не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2018 року в частині позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С.Висоцька

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С.П. Штелик