Справа № 456/259/18
Провадження № 2/456/668/2018
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні її малолітнього ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги мотивує тим, що вона є матір'ю малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідно до свідоцтва про народження останнього, його батьком є відповідач по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 Відповідач жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток. Внаслідок цього, вона звернулась в орган опіки та піклування із заявою про вирішення питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Висновком органу опіки та піклування Чемеровецької РДА від 15.01.2018 р. №27/21-25-136 встановлено факт невиконання батьком своїх батьківських обов'язків щодо навчання, виховання та утримання дитини, відсутність інтересу до його життя і здоров'я та прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Факт відсутності сім'ї, спільного проживання та ведення спільного господарства підтверджується рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.02.2014 р., яким шлюб між нею та відповідачем розірвано. Згідно письмових пояснень сусідів, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з матір'ю та бабусями. Вважає, що батько не виконує своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні, навчанні та належному утриманні свого сина, не цікавиться його життям та здоров'ям з 2012 р., а тому є усі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні 01.11.2018 р., яке було проведено в режимі відеоконференції з Чемеровецьким районним судом Хмельницької області, позивач ОСОБА_1 просить позов задоволити. Пояснила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.02.2014 р. їхній шлюб розірвано. Аліменти відповідачем у повному обсязі не сплачуються, неодноразово стягувалась пеня. Їй відомо, що у відповідача ОСОБА_2 зараз інша сім'я. Вона змушена була звернутись в орган опіки та піклування із заявою про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 На розгляд справи відповідач не з'являвся. З моменту народження сина, відповідач жодного разу не бачив дитини, не дарував жодних подарунків. Вона неодноразово зверталась із заявами в поліцію відносно відповідача ОСОБА_2, оскільки він дзвонить їй вночі та погрожує, що забере дитину. З моменту народження сина, ОСОБА_2 не бере жодної участі у фізичному та духовному вихованні дитини, син батька фактично не знає, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Пояснила, що коли народився ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач не подзвонила відповідачу та не повідомила, що в нього народився син. В 2013-2014 рр. сторони помирились, все налагодилось, однак матір позивача не хотіла, щоб сторони спілкувались. Вважає, що причиною розпаду їхньої сім'ї стала саме матір позивача ОСОБА_1, яка вигнала її сина з дому. ОСОБА_2 протягом п'яти років перебуває на заробітках в Італії та не має змоги приїхати до дитини через відсутність документів. Вона також не має змоги їздити до дитини через важке фінансове становище. ОСОБА_2 неодноразово телефонував позивачу з метою поспілкуватись з сином, однак ОСОБА_5 постійно повідомляла, що дитина спить. Аліменти її сином сплачуються вчасно, заборгованості по їх сплаті немає. Вважає, що позивач умисно прагне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, так як бажає виїхати в Республіку Польща на заробітки.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку доказам, зібраним в ході розгляду справи та беручи до уваги, що додаткових клопотань про виклик свідків та витребування доказів від сторін не надходило, приходить до переконливого висновку, що позов є безпідставним, виходячи з наступного.

Судом з'ясовано такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 актовий запис №1, видане виконавчим комітетом Жабинецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 р., його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Відповідно до рішення Чемеровецького районного суду Львівської області від 18.09.2012 р. позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 05.02.2014 р. шлюб між сторонами по справі розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 18.02.2014 р.

Заочним рішенням Чемеровецького районного суду Львівської області від 13.06.2013 р. позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4500, 00 грн. неустойки (пені) за прострочення аліментів.

Відповідно до довідки Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області №33 від 12.01.2018 р., виданої ОСОБА_1, малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні матері. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає з 2012 року.

Згідно з актом обстеження умов, складеного комісією в складі старости с. Жабинці ОСОБА_7, депутатом сільської ради ОСОБА_8, соціальним робітником ОСОБА_9 на підставі усного звернення ОСОБА_1 з метою встановлення фактичних умов проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що умови проживання задовільні; дитина забезпечена власним ліжком, письмовим столом, необхідним одягом та білизною, достатньою кількістю іграшок, розвиваючих книжок, в наявності є ноутбук. За вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: бабуся дитини - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6, прабабуся - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7, також без реєстрації постійно проживає тітка - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7 За результатами бесід встановлено, що батько малолітньої дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в будинку не зареєстрований та фактично не проживає, участі у вихованні дитини не приймає.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 15.01.2018 р., орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дитини, не бачив сина з 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 15, 18Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що висновок органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 15.01.2018 р. ґрунтується лише на фактах окремого проживання батька і дитини та того, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не виконує жодного з покладених законом на батьків обов'язків по відношенню до сина, оскільки має іншу сім'ю, територіально проживає далеко від сина, на засідання комісії з питань захисту прав дитини, ОСОБА_2 не прибув, що свідчить про його байдужість до своєї дитини.

Однак, причини такої поведінки відповідача орган опіки та піклування не з'ясував, про необхідність змінити ставлення до виховання дитини не попереджував.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем ОСОБА_2 на адресу органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області надсилалась заява від 24.02.2017 р. в якій відповідач вказує, що в кінці 2014 р. він виїхав за межі України і у зв'язку з відсутністю документів, повернутись в Україну може не раніше літа 2017 р. В телефонних розмовах з ОСОБА_1 повідомляв останню, що по приїзду додому хоче проводити з сином спільно час, відвезти на море, однак позивач перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, уникаючи дзвінків від нього.

Даний факт підтверджується також поясненнями представника відповідача ОСОБА_4, яка приходиться відповідачу матір'ю, котра в судовому засіданні підтвердила той факт, що її син, ОСОБА_2, з 2014 р. перебуває в Італії на заробітках, приїхати додому не має змоги у зв'язку з відсутністю дозвільних документів. З сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 має бажання спілкуватись та проводити з ним час, однак в силу вищенаведених обставин, такої можливості зараз у нього немає та доповнила, що ОСОБА_1 не відповідає на телефонні дзвінки її сина, чим перешкоджає спілкуванню батька з сином.

Надані позивачем письмові поясненням сусідів: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_2 фактично не проживає з січня 2012 р. разом з ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, участі у вихованні дитини не бере та не допомогає в утриманні господарства,не можуть слугувати належним доказом для підтвердження ухилення ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків, оскільки спростовується поясненнями представника відповідача про те, що ОСОБА_2 з 2014 р. перебуває за межами України та не має змоги повернутись у зв'язку з відсутністю дозвільних документів.

Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження твердження позивача про те, що відповідач неналежно виконує обов'язки щодо утримання сина, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01.10.2018р. вбачається, що за період з січня по вересень 2018 р. відповідачем ОСОБА_2 сплачено 65 185, 50 грн. аліментів, заборгованості по аліментах немає.

Слід вказати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, згідно ст.166 СК України та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 4 ст.10 ЦПК України зазначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Отже, сам факт невизнання відповідачем позову про позбавлення його батьківських прав стосовно сина свідчить про його інтерес до дитини та позитивно характеризує його, як батька.

Окрім цього, в п. 53 рішення «Хант проти України», Європейський суд вказав про те, що беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах. Більше того, необхідно зважити, що зазвичай державні органи мають перевагу у безпосередньому спілкуванні з особами, яких стосується справа. Виходячи з цих міркувань, завдання Суду полягають не в виконанні обов'язків національних органів щодо визначення питань опіки чи доступу до дитини, а в дослідженні рішень, які виносились державними органами, здійснюючи свої дискреційні повноваження, на предмет їх відповідності Конвенції.

Суд звертає увагу, що висновок органу опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 15.01.2018 р. прийнято у відсутності відповідача ОСОБА_2, незважаючи на його заяву від 24.02.2017 р., адресовану органу, в якій відповідач вказує, що в кінці 2014 р. він виїхав за межі України і у зв'язку з відсутністю документів, повернутись в Україну не має змоги. Наведене свідчить про небайдужість відповідача до сина та про існування об'єктивних перешкод для спілкування батька з дитиною. Суд зазначає, що в даній справі компетентні органи, вирішуючи позбавити заявника батьківських прав, брали до уваги аргументи, надані матір'ю дитини та іншими свідками її сторони, відповідно до яких відповідач втратив цікавість до свого сина, однак позицію батька в спосіб, передбачений законом не з'ясував.

Окрім цього, суд звертає увагу і на наступні положення п. 56-57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року.

Так, згідно п.п. 56-57 Суд вказав, що звертаючись до усталеної прецедентної практики Суду щодо статті 8, яка включає імпліцитні процедурні вимоги, необхідно визначити, чи був заявник залучений до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту його інтересів, беручи до уваги обставини справи, а також важливість прийнятих рішень. Суд зазначив, що цивільне провадження у справі стосувалось сімейних відносин заявника та позбавлення його батьківських прав. Ці питання як за національним законодавством, так і у оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. На думку Суду, досить складно визначити, в якій мірі

національні суди могли дати таку оцінку, не заслухавши заявника особисто, або принаймні з огляду на обставини справи, не отримавши інформації особисто від заявника щодо його бачення подій та відносин з сином, користуючись міжнародними угодами про правову допомогу.

Наведене положення, свідчить про неможливість розгляду справи про позбавлення батьківських прав у відсутності відповідача, без оцінки його особистості, поведінки та ставлення до дитини. Наявність заяви відповідача, адресованої органу опіки і піклування та участь в судовому засіданні в якості його представника - бабусі дитини, яка категорично заперечила позовні вимоги та пояснила причини поважності неприбуття відповідача у судове засідання свідчать про інтерес батька до дитини, суд враховує, що батько справно виконує обов'язок по утриманню дитини і жодної заборгованості по сплаті аліментів на даний час немає, неможливість безпосереднього спілкування батька з дитиною пов'язана з його виїздом за кордон.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач належним чином не вмотивувала власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, в судовому засіданні не встановлено, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, на даний час він прагне належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, повноцінно приймати участь у вихованні сина, однак в силу обставин не має змоги приїхати в Україну через відсутність дозвільних документів, а тому позбавлення його батьківських прав на даний час є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов'язками щодо дитини в суді не доведені, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1, ч. 3 ст.164, ст.165 СК України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська