Справа № 333/7391/17
Пр. № 2/333/622/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, зареєстрованого 30.04.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 254, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної поваги та любові, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, що й призвело до розпаду сім`ї. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Сторони фактично мешкають окремо один від одного з початку 2017 року, спільне господарство не ведуть. Сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Спір, щодо поділу сумісно нажитого майна, відсутній.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначила, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені в січні 2017 року, час для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище «Нехайчук» яке було змінене на «Літвінова» під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги надані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 30.04.2013 року зареєстрували шлюб, про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 122778 та складено відповідний актовий запис № 254 (а.с. 5).

Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем (а.с. 6).

Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2018 року, спільне господарство не ведуть, взаємини подружжя не підтримують, майнових спорів не мають. Бажання до примирення у позивача відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо.

Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати його прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В розясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час (4 місяці) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, а також, що відсутні докази того, що окреме проживання сторін негативно вплинуло або вплине на інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 30 квітня 2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 254 розірвати.

ОСОБА_1 повернути дошлюбне прізвище «Нехайчук», яке було змінене на «Літвінова» під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: В.Б. Кулик