Справа № 182/4103/17
Провадження № 2/0182/388/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.04.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, який уточнював, третя особа: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3С, реєстровий № 2659, належить квартира АДРЕСА_1.

На даний час за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований позивач, його колишня дружина ОСОБА_1, шлюб з якою був розірваний за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2011 року, а також їх неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак з квітня 2011 року відповідач разом з донькою не проживає в даній квартирі та не приймає участі в її утриманні.

Враховуючи те, що відповідач з 2011 року не проживає в спірній квартирі, однак добровільно не бажає знятися з реєстрації, позивач просить суд визнати ОСОБА_1, разом з неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою № 12 в будинку № 19/2 по вул. Електрометалургів в м. Нікополі Дніпропетровської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду письмову заяву в якій просив розглянути дану справу за його відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.40).

Відповідач ОСОБА_1 з позовом ознайомлена, 17 січня 2018 року була опитана за місцем свого проживання Козятинським міськрайонним судом Вінницької області в порядку судового доручення (а.с.29-31).

Згідно наданих нею під час судового засідання пояснень, вона не оспорює факт не проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Також зазначила, що не заперечує проти розгляду справи в Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області без її участі (а.с.29-34).

Третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради з позовом ознайомлені, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.40), в судове засідання їх представник не зявився.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, прослухавши звукозапис судового засідання Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.

Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3С, реєстровий № 2659, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5).

Разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані відповідач ОСОБА_1 та їх неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,21).

З відповідачем ОСОБА_1 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2005 року, який був розірваний за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2011 року та після розірвання шлюбу неповнолітня дитина ОСОБА_4 залишилась проживати разом з матірю (а.с.7,8).

З квітня 2011 року відповідач ОСОБА_1 разом з дитиною в даній квартирі не проживає, що підтверджується Актами про не проживання затвердженими головою ОСББ «Стандарт-19» ОСОБА_5 (а.с.19,20), не приймає участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні платежі.

Відповідач ОСОБА_1 під час судового засідання 17 січня 2018 року вКозятинському міськрайонному суді Вінницької області не оспорювала факт не проживання разом з донькою в спірній квартирі та зазначила, що вони з дитиною постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача, останнім суду не надано.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 розпорядилися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 разом з неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживають в спірній квартирі з квітня 2011 року без поважних причин, що не спростовується відповідачем, добровільно не бажає знятися з реєстрації, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 разом з неповнолітньою ОСОБА_4, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3

За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,89,218,263-265 ЦПК України, ст. ст. 317,319,405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1), разом з неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою № 12 в будинку № 19/2 по вулиці Електрометалургів в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Повний текс рішення суду складено 04 травня 2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_6