АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2494/18 Справа № 208/4303/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ізотов В.М. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М.,

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року у складі судді Ізотова В.М.,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Наданий час вона навчається на першому курсі денної форми навчання на державному замовленні Навчально-наукового інституту іноземних мов Черкаського національного університету імені Б. Хмельницького та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно на її утримання не надає.

На підставі викладеного, просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до 30 червня 2020 року, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

РішеннямЗаводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року до закінчення її навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 -х річного віку.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі ст.ст.199,200 СК України у позивача наявне право на отримання аліментів від батька на період навчання. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було взято до уваги стан здоров'я відповідача, а також той факт, що позивач навчається за державним замовленням, тобто має можливість шляхом належного вивчення навчальних дисциплін отримувати стипендію. Крім того, суд зазначив, що позивачем не надано доказів наявності інших витрат, для покриття яких необхідне додаткове утримання, при тому, що з боку матері надається матеріальна допомога.

В апеляційній скарзі, поданій у січні 2018 року, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно визначено аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача з підстав наявності у ОСОБА_3 травми і захворювання з 1989 року, оскільки вказана обставина раніше не заважала відповідачу сплачувати аліменти на її утримання у вказаному розмірі. Крім того, не було взято до уваги відсутність інших осіб на утриманні відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що відповідач доводиться батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на першому курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту іноземних мов Черкаського національного університету імені Б. Хмельницького, у зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач починаючи з вересня 2017 року зареєстрована та проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1., стипендію не отримує, несе витрати за проживання.

Як встановлено судом, 12 червня 1989 року відповідач у справі отримав побутову травму, переніс хірургічне втручання у вигляді пластики передньої хрестоподібної зв'язки та наразі продовжує лікування, у тому числі і стаціонарне, але стан здоров'я дозволяє йому сплачувати аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд відповідно до ст. ст. 182, 200 СК України в повній мірі врахував обставини справи, зокрема, що відповідач є працездатним, він працює, стан його здоров'я дозволяє нести аліментні зобов'язання, на користь інших осіб аліментів не сплачує, матеріальний стан позивача, яка є повнолітньою особою, стипендію не отримує, та матеріальний стан матері позивача, яка добровільно надає допомогу, та вірно визначив розмір аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров

М.М.Пищида