ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1661/17 Номер провадження 22-ц/814/111/18Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді-доповідача Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 липня 2018року, ухвалене суддею Куц. Т.О., повний текст рішення складено - 12 липня 2018 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову послався на те, що між ними було укладено договір № б/н від 02.09.2011 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» , які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, всупереч договірним зобов'язанням ОСОБА_3, припинила погашати отриманий кредит та відсотки за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 12229 грн. 20 коп., яка просить стягнути на користь банку. також понесені по справі судові витрати судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 липня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.09.2011 року в сумі 12229 грн. 20 коп. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати понесені по сплаті судового збору за позовну заяву та апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, а також допустив порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначила, що доводи скарги є надуманими, позивачем хибно тлумачаться норми матеріального та процесуального права, а рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Вказує, що надані позивачем у суді першої інстанції банківські виписки з карткових рахунків, у т.ч. за рахунком № НОМЕР_2, не є належними доказами на підтвердження вимог, оскільки не завірені належним чином, не містять підпису відповідальної особи за достовірність зазначеної у них інформації, а також здійснена за період з 01.09.2011 р, до укладення кредитного договору.

Крім цього, позивач не направив їй зазначені виписки поштою, приєднавши їх до відповіді на відзив, та в порушення вимог ст.ст. 179 ч.3. 178 ч.ч. 3-5 ЦПК України не приєднав до відповіді на відзив квитанції про їх направлення відповідачу. Тому вважає, що згідно з положеннями ст. 83 ч. 9 ЦПК України суд не вправі брати ці докази до уваги.

Вказує, що отримувала від банку кредит у сумі 2000 грн. по договору від 02.09.2011 р., який повернула банку в строк, передбачений договором, дія якого становить 1 рік по останній день дії кредитної картки. Інших кредитних карткових договорів вона не укладала.

Також зазначає, що позивач не надав документ, який би містив інформацію про порядок, строки погашення кредиту й сплати процентів, який є частиною договору кредиту та інформацію про строк дії кредитної картки, що є необхідним при визначенні обов'язків позичальника, наявності чи відсутності заборгованості та її розміру в разі наявності.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається що 02 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернулася з письмовою анкетою-заявою (б/н) до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання їй кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У заяві відповідач висловила згоду з тим, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У вказаній анкеті заяві відсутній номер картки, строк її дії, а також розмір наданого кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, який надано позивачем, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 10 серпня 2017 року складає 12229 грн. 20 коп., серед яких: 4653 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом; 4352 грн. 58 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2164 грн. 30 коп. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина); 558 грн. 53 коп. (процентна складова).

Обґрунтовуючи позов, позивач послався на те, що відповідачка не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість у вищевказаній сумі, яка підлягає стягненню.

Відповідач заперечувала наявність заборгованості за кредитним договором від 02.09.2011 р., оскільки кредитні кошти в розмірі 2000 грн., які були надані за ним, повернула банку. Інших карткових договорів вона не укладала.

Крім цього, заперечуючи позовні вимоги, просила застосувати строк позовної давності (а.с. 121-124).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, у тому числі щодо продовження строку дії картки за кредитним договором № б/н від 02.09.2011 року та отримання відповідачкою картки з новим строком дії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Відповідно до правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

У разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

Згідно з наданою позивачем до відповіді на відзив виписки користування карткою номер основної картки ОСОБА_3 вказаний НОМЕР_1 по якій їй було надано кредитний ліміт 01.09.2011 р. у розмірі 7000 грн. Останні операції по вказаній картці здійснено 28.10.2011 р., при цьому заборгованість по вказаній карті була відсутня.

В подальшому були проведені операції 31.10.2016 р. за іншою карткою НОМЕР_2

Доказів отримання вказаної картки ОСОБА_3 позивач у суді першої інстанції не надав. При цьому, визнав, що дійсно відповідачкою у 2012 році було здійснено погашення по кредитному договору.

Відповідачка ОСОБА_3 в суді першої інстанції заперечувала отримання нової платіжної картки та кредитних коштів, про стягнення яких заявив позивач.

Згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що інформацію щодо строку дії кредитної картки, яка була видана банком ОСОБА_3 у 2011 році, надати не має можливості.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість вирішити заяву відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів про те, що строк дії картки за кредитним договором б/н від 02.09.2011 р. був продовжений, а відповідачкою була отримана нова картка з новим строком дії з лімітом 7000 грн. та щодо строку дії картки.

Посилання представника банку на те, що відповідачка у 2016 р. почала активно користуватися кредитними коштами, що на його думку свідчить про продовження строку дії картки, не є достатнім доказом на підтвердження того, що ОСОБА_3 отримала від банку нову картку з новим строком дії.

Скріншот з програмного комплексу про транзакції використання нібито нової картки суд обґрунтовано не визнав достатнім доказом того, що нова картка була отримана саме відповідачкою.

З урахуванням того, що позивачем не доведено факту повторної видачі відповідачу кредитної картки та отримання нею кредитних коштів за договором 02.09.2011 р, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги та заявленого позову позивач надав до суду апеляційної інстанції нові докази по справі, а саме: фото відповідача з карткою № НОМЕР_2 у правій руці (а.с.160).

Разом з тим, відповідно до ч.2, ч.3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Вирішуючи питання дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, колегія суддів виходить із положень ч.1 ст.44 ЦПК України, щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов'язки.

При цьому, позивач не довів, що неподання до суду першої інстанції вказаного доказу було зумовлено поважними причинами, а тому судом апеляційної інстанції надана фотокартка не приймається до уваги.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у Постанові від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц.

Крім цього, фотокартка відповідачки з карткою № НОМЕР_2 не доводить належним чином те, що вона була видана саме за договором від 02.09.2011 року та з лімітом 7000 грн., оскільки анкета-заява про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, не містить ні розміру кредитного ліміту, ні номеру картки, ні строку її дії.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської обалсті від 10 липня 2018року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя-доповідач Чумак О.В.

Судді: Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.