Справа № 182/6617/18
Провадження № 2/0182/3223/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, посилаючись на наступне.

15 грудня 2005 року померла її мати ОСОБА_3, яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, посвідчений головним лікарем Нікопольського міського протитуберкульозного диспансеру 16 квітня 1990 року, яким все належне їй майно заповіла їй. Спадкоємців, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Спадкове майно після смерті матері вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦК України строк. Після смерті матері відкрилася спадщина на:

- житловий будинок з надвірними будівлями № 4 по вул.Пожарського в м.Нікополі Дніпропетровської області, що належав матері на підставі договору на право забудови від 25.11.1948 року;

- земельну ділянку, площею 0,1150 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пожарського, 4, яку передано для обслуговування житлового будинку, площею 0,1000 га, та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0150 га, що належала матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.09.1997 року за № 1977. Нещодавно вона звернулася до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3493/02-31 від 07.12.2017 року, у якій їй було розяснено, що ОСОБА_2 ДНК не може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, у звязку з тим, що нею не надано документи, що підтверджують її право власності на майно, не доведено родинний зв'язок зі спадкодавицею та рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про визнання права власності. Її мати збудувала будинок на земельній ділянці по вул.Пожарського, 4, переданій їй на підставі договору на право забудови від 25 листопада 1948 року. Ця інформація міститься в акті приймання індивідуального володіння від 19 березня 1955 року, яким житловий будинок було введено в експлуатацію. Але мати не зареєструвала своє право власності на житловий будинок у відповідності до чинного на той час законодавства у Нікопольському МБТІ. Згідно до листа КП «ОСОБА_2 МБТІ»№ 1371 від 01.08.2018 року, право власності на вказаний житловий будинок станом на 31.12.2012 року не зареєстроване. Оригінал договору на право забудови втрачено, що унеможливлює внесення до РРПНМ інформації про обєкт нерухомості. За даними технічного паспорту, обєкт нерухомого майна по вул.Пожарського, буд.4 складається з житлового будинку «А», загальною площею 61,0 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м, 1952 року побудови, сараю-літньої кухні «Б», 1951 року побудови; підвалу «В», вбиральні «Г», альтанки «Д», 1985 року побудови, навісів «Е» та «Ж», 1985 року побудови, гаражу «З», 1988 року побудови, споруджень № 1-5, І. Відповідно до ст.31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необовязковим. Тобто, житлові будинки з надвірними будівлями, збудовані до 5 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію. Житловий будинок по вул.Пожарського, 4 був введений в експлуатацію у 1955 році; усі інші надвірні будівлі були збудовані спадкодавицею до 5 серпня 1992 року, тобто не підлягають введенню в експлуатацію. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями № 4 по вул.Пожарського у м.Нікополі Дніпропетровської області входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3. У відповідності з приписами ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Враховуючи те, що у заповіті від 16.04.1990 року спадкодавиця ОСОБА_3 вказала її спадкоємцем без вказання ступеню родинного звязку, необхідність в доведенні родинного звязку зі спадкодавицею відсутня. У звязку з викладеним, змушена звернутися до суду з цим позовом для визнання за собою права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі ч.2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.12.2005 року померла мати позивачки ОСОБА_3 (а.с.7), яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19-21). На випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, посвідчений головним лікарем Нікопольського міського протитуберкульозного диспансеру 16.04.1990 року, яким все належне їй майно заповіла позивачці по справі (а.с.8). Спадкоємців, що мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на:

- житловий будинок з надвірними будівлями № 4 по вул.Пожарського в м.Нікополі Дніпропетровської області, що належав матері на підставі договору на право забудови від 25.11.1948 року (а.с.17-21);

- земельну ділянку, площею 0,1150 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пожарського, 4, яку передано для обслуговування житлового будинку, площею 0,1000 га (а.с.11-14), та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0150 га, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.09.1997 року за № 1977 (а.с.11). Позивачка звернулася до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3493/02-31 від 07.12.2017 року, у якій їй було розяснено, що ОСОБА_2 ДНК не може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, у звязку з тим, що нею не надано документи, що підтверджують її право власності на майно, не доведено родинний зв'язок зі спадкодавицею та рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про визнання права власності (а.с.23). Спадкодавиця збудувала будинок на земельній ділянці по вул.Пожарського, 4, переданій їй на підставі договору на право забудови від 25 листопада 1948 року. Ця інформація міститься в акті приймання індивідуального володіння від 19 березня 1955 року, яким житловий будинок було введено в експлуатацію. Але ОСОБА_3 не зареєструвала своє право власності на житловий будинок у відповідності до чинного на той час законодавства у Нікопольському МБТІ. Згідно до листа КП «ОСОБА_2 МБТІ» № 1371 від 01.08.2018 року, право власності на вказаний житловий будинок станом на 31.12.2012 року не зареєстроване (а.с.22). Оригінал договору на право забудови спадкодавицею було втрачено, що унеможливлює внесення до РРПНМ інформації про обєкт нерухомості. За даними технічного паспорту, обєкт нерухомого майна по вул.Пожарського, буд.4 складається з житлового будинку «А», загальною площею 61,0 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м, 1952 року побудови, сараю-літньої кухні «Б», 1951 року побудови; підвалу «В», вбиральні «Г», альтанки «Д», 1985 року побудови, навісів «Е» та «Ж», 1985 року побудови, гаражу «З», 1988 року побудови, споруджень № 1-5, І (а.с.19-22).

Відповідно до ст.31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необовязковим.

Тобто, житлові будинки з надвірними будівлями, збудовані до 5 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію.

Житловий будинок по вул.Пожарського, 4 був введений в експлуатацію у 1955 році; усі інші надвірні будівлі були збудовані спадкодавицею до 5 серпня 1992 року, тобто не підлягають введенню в експлуатацію.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями № 4 по вул.Пожарського у м.Нікополі Дніпропетровської області входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3

У відповідності з приписами ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Враховуючи те, що у заповіті від 16.04.1990 року спадкодавиця ОСОБА_3 вказала позивачку спадкоємицею без зазначення ступеню родинного звязку, необхідність в доведенні родинного звязку зі спадкодавицею відсутня.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 4 по вул.Пожарського у м.Нікополі Дніпропетровської області, що складається з житлового будинку «А», загальною площею 61,0 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м; сараю-літньої кухні «Б»; підвалу «В»; вбиральні «Г»; альтанки «Д»; навісу «Е»; навісу «Ж»; гаражу «З»; споруджень № 1-5, І у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 15 грудня 2005 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пожарського, 4, яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 15 грудня 2005 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, площею 0,0150 га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пожарського, 4, яку передано для ведення особистого селянського господарства у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 15 грудня 2005 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6