АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1526/17 Номер провадження 22-ц/786/931/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Радько О.М.

за участі позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області, співвідповідача ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В.,третя особа:ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку.

Вказував, що він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Також зазначав, що крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є його сестра - ОСОБА_3, яка також подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Після заведення спадкової справи, нотаріус виявила заповіт покійного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 Оскільки на час смерті батька, він був пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1, виданим 11 серпня 2016 року Пенсійним фондом України, - по закінченню шестимісячного строку після смерті батька, він звернувся до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на обов'язкову частку у спадщині.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на обов'язкову частку у спадщині, змусила його звернутися до суду з даним позовом, в якому він просив визнати за ним право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6; визнати протиправною та скасувати постанову державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. від 15 вересня 2017 року за вихідним номером 1911/02-31, якою йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2017 року, за клопотанням позивача, до участі у справі в якості відповідача залучено Новосанжарську державну нотаріальну контору Полтавської областіта в якості співвідповідача - ОСОБА_3 /а. с. 34/.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. Визнано протиправною та скасовано Постанову державного нотаріуса Новосанжар-ської державної нотаріальної контори Уманець М.В. від 15 вересня 2017 року за вихідним номером 1911/02-31, якою ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 відноситься до категорії непрацездатних осіб, як особа, яка отримує пенсію за віком, а відтак, має право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_6.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року позов та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, оскільки ґрунтується лише на припущеннях, а також судом не прийнято до уваги всі наявні в матеріалах справи докази, не надано їм належну оцінку, у зв'язку з чим винесено незаконне та необґрунтоване рішення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 7, 39/. Після його смерті відкрилась спадщина.

Позивач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_6 та спадкоємцем першої черги за законом /а. с. 8/.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений 23 січня 2013 року приватним нота-ріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., в якому він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, на випадок смерті заповів доньці - ОСОБА_3 /а. с. 45/.

Згідно наявної в матеріалах справи копії спадкової справи, 23 червня 2017 року, тобто в межах передбаченого законом строку, ОСОБА_3 звернулась до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до вище-вказаного заповіту ОСОБА_6

Також встановлено, що ОСОБА_2 також в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття обов'язкової частки спадщини після смерті його батька ОСОБА_6 згідно закону /а. с. 38/.

Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори вих. №1911/02-31 від 15 вересня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з тим, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав: видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно на ім'я ОСОБА_2 неможливо, так як крім нього є інший спадкоємець, дочка померлого - ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін. ОСОБА_6 заповідав: "Все належне спадкове майно, яке на день смерті буде належати і на яке він за законом матиме право, де б воно не було і з чого б воно не складалося, - доньці: ОСОБА_3,повністю". На підставі п. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно зі ст. 26 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком мають ті, кому виповнилося 60 років. Відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" п. 16 ч. І ст.1 працездатні особи - особи віком від 16 років, які проживають на території України і за станом здоров'я здатні до активної трудової діяльності. Для встановлення факту працездатності ОСОБА_2 рекомендовано звернутися в суд /а. с. 9/.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні в статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку в спадщині мають право: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

В рішенні Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року у справі №1-1/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України, Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 ЦК України щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини 3 статті 75 Сімейного кодексу України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

За змістом статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Нормами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

З вищенаведеного слідує, що для осіб, які мають право на пільгову пенсію, пенсійний вік скорочений.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі копіями пенсійного посвідчення НОМЕР_1, виданого 11 серпня 2016 року що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є пенсіонером за віком /а. с. 6, 42/.

За повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23 січня 2018 року за №1065/04-25, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за віком за списком №2, призначеної відповідно до ст.13 п. б Закону України «Про пенсійне забезпечення» /а. с. 64/.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що позивач ОСОБА_2 відноситься до категорії непрацездатних осіб, як особа, яка отримує пенсію за віком, та являвся непрацездатною особою і на момент смерті свого батька - ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1, отже наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до вимог ст.1241 ЦК України, позивач має право на обов'язкову частку в спадщині, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

З урахуванням встановленого, вірним є також висновок суду про те, що постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 вересня 2017 у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку в спадщині згідно ст. 1241 ЦК України після померлого ОСОБА_6, - не ґрунтується на законі і підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, оскільки вимога щодо досягнення 55-річного віку для отримання права на пенсію за віком на пільгових умовах закріплена законом, а відтак твердження апелянта про те, що позивач не має права на обов'язкову частку у спадщині, не досягнувши на день її відкриття віку саме 60 років, - є помилковим.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судом, згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вирішено питання про розподіл судових витрат.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.