Провадження № 2/200/3946/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2018 року

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Томаша В.І.,

за участю секретаря Кожемяка Ю.І.,

розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «про стягнення заборгованості», -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 06.10.2010 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримав кредит в сумі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

17.03.2014 року позичальник померла. 14.11.2014 року банком була направлена претензія кредитора до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та 15.07.2018 року отримана відповідь про те, що спадкоємцями померлої ОСОБА_4, які звернулися із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_2, ОСОБА_5. Станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становила 5624,56 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 5624,56 грн. В звязку з цим, позивач просив стягнути з відповідачів, як спадкоємців прав та обовязків померлих позичальника, заборгованість останньої за кредитним договором в зазначеному вище розмірі.

В позовній заяві позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засіданні повторно не зявився, про причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. В звязку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст. 211, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст.280, 281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.3, 6, 11, 525, 627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 3 ст. 642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.10.2010 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, оформлений відповідною анкетою-заявою, яка містить підпис позичальника про ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 562209 позичальник ОСОБА_4 померла 18.03.2014 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на день смерті останньої обліковується заборгованість в сумі 5624,56 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 5624,56 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2014 року позивач направив до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України та отримана відповідь про те, що спадкоємцями померлої ОСОБА_4, які звернулися із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_2, ОСОБА_5.

30.05.2018 року позивачем на адресу останнього було направлено лист-претензії про погашення заборгованості за кредитним договором померлого спадкодавця, яка відповідачами залишена без реагування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (Спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України(ст.ст.1218,1231 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Часом відкриття спадщини відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включається до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст.1281,1282 ЦК України банк заявив вимоги до відповідача, як спадкоємця померлого позичальника.

Так, згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони повинні задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення зазначеної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2ст.1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобовязаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору на момент смерті позичальника не скінчився та останній за життя протягом 2014 року користувалася кредитною карткою. Про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_4 померла 18.03.2014 року.

Позивач, як кредитор, заявив вимоги до спадкоємця померлої боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса в листопаді 2014 року. Після отримання інформації про наявність спадкоємців ОСОБА_4 та прийняття ними спадщини, лист-претензію останнім направлено 30.05.2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про дотримання позивачем строків, встановлених ст.1281 ЦК України, обґрунтованість предявленого позову та необхідність його задоволення в повному обсязі.

В звязку з цим, з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 06.10.2010 року, яка утворилась станом на 18.03.2014 року в сумі 5624,56 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 5624,56 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 11, 525, 549, 609, 612, 616, 627, 629, 638, 642, 1054, 1216, 1218, 1219, 1220, 1231, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 76-80, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-268, 280, 281 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «про стягнення заборгованості» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 48/174) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 48/174) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ), як спадкоємців померлої 18 березня 2014 року позичальника ОСОБА_4, заборгованість за кредитним договором від 06.10.2010 року в сумі 5624,56 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 5624,56 грн., в межах вартості успадкованого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 48/174) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 48/174) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1д, ) судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: ______________________Томаш В.І.