Справа № 442/3299/15-ц
Провадження № 4-с/442/36/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі матеріали скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Матіїшина Андрія Ярославовича ВДВС Дрогобицького МРУЮ,-

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся в суд із вказаною вище скаргою, в обґрунтування якої посилається на те, що 20 квітня 2016 року державний виконавець Матіїшин А.Я. ВДВС Дрогобицького МРУЮ, за адресою вул..Б.Лепкого, 39, примусово виконував виконавчий лист № 442/3299/15-ц, та заволодів майном боржника, оскільки такий був відсутній під час примусового виконання.

Відповідно частиною 6 ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі, якщо виконання рішення здійснюється за відсутності особи, державний виконавець зобов»язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі визначеній державним виконавцем.

Передане на зберігання майно боржника, видається йому державним виконавцем на підставі акта, після відшкодування боржником витрат пов»язаних із зберіганням майна.

24.01.2017 року боржник подав заяву вх..№ б/н про передачу майна боржнику, але без результативно, згідно вихідного № 09-13/в-7/294 від 26.02.2017 року, тобто дії всупереч вимогам ч.7 ст. 78 ЗУ «Про виконавче провадження», з огляду на вказане просить визнати оскаржувані дії органу ДВС неправомірними та зобов»язати його задоволити їхні вимоги, відносно майна, яке було описане при примусовому виконанні без участі боржника, та видати дане майно боржнику.

Скаржник в судове засідання не з»явився, від його захисника поступило клопотання про розгляд скарги у її відсутності, просить скаргу задоволити.

Державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в судове засідання не з»явився не повідомивши причин неявки.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники справи в судове засідання не зявились, а від так відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд беручи до уваги доводи скарги, а також з врахуванням строків розгляду даної категорії справ визначених ст.. 450 ЦПК України, вирішив продовжити розгляд справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У поданій до суду скарзі, ОСОБА_2 зазначає, що 20 квітня 2016 року державний виконавець Матіїшин А.Я. ВДВС Дрогобицького МРУЮ, за адресою вул..Б.Лепкого, 39, примусово виконував виконавчий лист № 442/3299/15-ц, та заволодів майном боржника, оскільки такий був відсутній під час примусового виконання, чим порушив вимоги ст.. 78 ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому не повернувши такого майна після його звернення.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.7 цього ж Закону Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути роз?яснені державним виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону.

В ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно ст. 11 цього ж закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема роз'яснювати сторонам їх права і обов'язки, право звертатися до суду із заявою про роз'яснення рішення, встановлення способу його виконання, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Із досліджених матеріалів скарги, суду не вдалося встановити чи дійсно такі дії 20.04.2016 року державним виконавцем вчинялися на які вказує скаржник, окрім цього сам скаржник не вказав, яким саме майном заволодів виконавець, з огляду на наведене вище, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, а тому вважає за необхідне відмовити у її задоволенні

На підстав викладеного та керуючись ст.447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Матіїшина Андрія Ярославовича ВДВС Дрогобицького МРУЮ- відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Дрогобицький міськрайонний суд до Апеляційного суду Львівської області протягом 15 - ти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Крамар