Справа №2-7282/10
Провадження № 6/522/276/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою ОСОБА_1, стягувач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси № 2-7282/10 таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1, з заявою про визнання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-7282/10 таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що рішення суду набрало чинності 06.03.2012р. після залишення його без змін апеляційним судом, тобто строк предявлення його до 06.03.2013 року.

Сторони у судове засідання не зявились, про час слухання справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2010 р. по справі № 2-7282/10 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 08-693/031-302 від 08.04.2008 р в розмірі 645964,78 гривень, судові витрати по сплаті державного мита та витрати на ІТЗ в розмірі 1143,06 гривні, а всього стягнути 647107,84 (шістсот сорок сім тисяч сто сім грн. 84 коп.) гривні.

Рішенням апеляційного суду від 06.03.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2010 р. частково скасовано в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 645964,78 гривень, державного мита та витрати на ІТЗ в розмірі 1143,06 грн. та в цій частині позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовити. В решті рішення залишено без змін.

Представники ПАТ «Укрсоцбанку» неодноразово подавали заяви на отримання виконавчих листів, проте виконавчий лист було видано лише 27.06.2017 р. Разом з тим строк предявлення виконавчого листа до виконання 06.03.2015 р.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року були визнані причини пропуску строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, що виданий Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-7282/10, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судових витрат поважними, а також поновлений пропущений строк для предявлення виконавчого листа, що виданий Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-7282/10, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судових витрат до виконання.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Як роз'яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, виконавчий лист був виданий 27.06.2017 року, коли в ньому вказаного, що строк його предявлення до 06.03.2015 року.

Також аналіз вищенаведених норм дає можливість зробити висновок про те, що пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки таке рішення може бути постановлене лише у разі встановлення судом, що виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розмінні положень ст.432 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 354, 431, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, стягувач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси № 2-7282/10 таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :

20.04.2018