Категорія 48 Головуючий у 1-й інстанції Черков В.Г.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Принцевської В.П.

секретаря Тулянкіної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької, постановленого 11 липня 2018 року у м.Селидове, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ кредитних зобов'язань та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

20 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ кредитних зобов'язань та стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що він з відповідачем ОСОБА_2 з 23 грудня 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду 16 березня 2015 року. Під час перебування у шлюбі ними була придбана 4-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Селидівського міського суду квартира визнана спільним майном подружжя і за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 її частину. Для придбання даної квартири він уклав з ПАТ «ОТП Банк» договір про надання споживчого кредиту. За час шлюбу ними було сплачено кредит у розмірі 57 300 грн., а після розірвання шлюбу ним особисто погашено кредит у розмірі 74 875 грн. Оскільки за відповідачем визнано право власності на 1/2 частку квартири, яка була придбана за кредитні кошти, то сплачені ним після розірвання шлюбу кошти підлягають розподілу. На підставі цього просить стягнути з відповідача на свою користь 37 437, 50 грн. боргових зобов'язань за кредитним договором та розподілити судові витрати.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, що отриманий кредит було використано для повернення позики, за рахунок якої була придбана квартира, яка визнана судом об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та за кожним з подружжя визнано по ? частки права власності.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вказує, що судом першої інстанції не врахований жодний висновок Верховного Суду, на які він посилався щодо застосування відповідних норм права. Також всупереч норм ЦПК України не зазначено причини та мотиви відхилення доказу - показів свідка ОСОБА_4, який засвідчив той факт, що подружжя ОСОБА_2 в червні 2013 році взяли у нього в борг 7000 доларів США для придбання квартири, а після отримання кредиту у липні місяці повернули суму боргу. Таким чином, свідок засвідчив, що кредитні кошти використались за цільовим призначенням - придбання квартири, тобто в інтересах сім'ї з відома відповідача. Крім того, судом при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що вищевказана квартира визнана спільним майном подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. В обґрунтування вказують, що позивач не у повному обсязі надав аргументи, що отриманий кредит було використано на погашення позики; що дана позика використана для купівлі спірної квартири, яка визнана судом сумісною власністю та поділена судом у рівних частках; свідок є заінтересованою особою, найліпшим другом позивача; розписка оформлена невірно, в ній не зазначені паспортні дані позичальника та особи, яка позичає кошти, укладена без свідків, які могли б підтвердити факт передачі коштів та мету; не надано доказів конвертування гривні в долари для погашення позики; споживчий кредит не містить інформації про цільове призначення коштів, квартира не була предметом застави за ним.

Розгляд справи проводиться в режимі відео конференції, в судове засідання з'явились представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заяв про відкладення розгляду не надали.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, яка підтримала доводи скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч.1 ст.190 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст.61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім?ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов'язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов'язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2000 року по 16 березня 2015 року.

25 червня 2013 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_2 придбав 4-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66, 64 кв.м, за ціною 45 000 грн.

Згідно копії договору про надання споживчого кредиту № від 03 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_2, останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 65 400 грн. зі сплатою 12 % річних строком на 60 місяців - з 03 липня 2013 року по 03 липня 2018 року.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що сторони є його знайомими, у червні 2013 року звернулися до нього з проханням позичити 7000 доларів США для придбання квартири, які обіцяли повернути після укладення кредитного договору. Кошти передавалися у присутності їх дружин, про що позивач ОСОБА_2 написав розписку. Протягом наступного місяця останній отримав кредит і грошові кошти йому повернули в повному обсязі.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, визнана об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на ? її частини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. За положеннями ч.3 ст.11, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач заперечуючи проти поділу борових зобов'язань вказувала, що квартира була куплена за рахунок коштів позики, яка була повернута під час шлюбу.

При цьому, матеріали справи не містять доказів і сторона відповідача не посилалась на наявність таких обставин, що погашення позики відбувалось за рахунок інших коштів, ніж отриманих позивачем за кредитним договором.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 вказувала, що позивачем за кредитним договором було отримано 64 500 грн., з яких за час шлюбу погашено 57 300 грн., тоді як вартість придбаної квартири становила 45 000 грн. Залишок кредиту, а це 20 000 грн. була використана позивачем на власні потреби (а.с. 37-39).

Зі змісту кредитного договору №, укладеного позивачем ОСОБА_2 з ПАТ «ОТП Банк» 03 липня 2013 року вбачається, що загальна сума кредиту становить 65 400 грн., з яких на споживчі цілі 60 000 грн., на придбання послуг продавця 5400 грн. Кредит виданий строком на 60 місяців з 03 липня 2013 року по 03 липня 2018 року, зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами, комісії. Сторони погодили графік погашення щомісячних платежів, з якого вбачається, що загальна сукупна вартість кредиту становить 156 002 грн. 15 коп. (а.с.16-18,19).

Згідно довідки АТ «ОТП Банк» №103-4-99 від 17 вересня 2018 року заборгованість по кредитному договору № від 03 липня 2013 року ОСОБА_2, відсутня.

З наданої виписки про рух коштів за період з 15 березня 2015 року по 01 вересня 2017 року ОСОБА_2 (р/р НОМЕР_1) вбачається, що загальна сума коштів внесених на погашення кредитних зобов'язань становить 74 875 грн., з яких 33 095 грн. 44 коп. на погашення кредиту, 6411 грн. 15 коп. процентів за користування кредитом, 35 208 грн. 94 коп. комісія (а.с. 156, 157).

Згідно квитанції АТ «ОТП Банк» № 3 від 03 липня 2013 року ОСОБА_2 була здійснена валютна-обмінна операція, за якою придбано 6000 доларів США за курсом 8,16, що в гривневому еквіваленті становить 48 960 грн. (а.с.158).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що грошові кошти за договором позики йому було повернуто у повному обсязі 05 липня 2013 року, що підтверджується копією розписки (а.с.66).

Відповідачем ОСОБА_2, окрім тверджень, будь-яких доказів на спростування показів вказаного свідка та підтвердження обставин витрачання позивачем ОСОБА_2 отриманих в період шлюбу кредитних коштів на власні потреби, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було.

З огляду на викладене, на підставі встановлених фактичних даних суд дійшов висновку, що кошти за укладеним за час шлюбу кредитним договором позивач отримав для погашення позики, за рахунок якої було придбано квартиру, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбану за рахунок позичених грошових коштів квартиру, внаслідок укладення договору позики виникає також і зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, та що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, праву на спільну сумісну власність на квартиру кореспондується боргове зобов'язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання цієї квартири.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до положень ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 37 437 грн. 50 коп.

На підставі ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеної частини позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1057 грн. 21 коп. жза перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 липня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 про поділ кредитних зобов'язань та стягнення грошових коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення боргових зобов'язань 37 437 грн. 50 коп., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 грн. 01 коп., а всього 39 199 (тридцять дев'ять тисяч сто дев'яносто дев'ять) грн. 51 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

В.П. Принцевська