Провадження №2/225/1407/2018
Справа №225/6455/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Качаленка Є.В.

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану нещасним випадком на виробництві у розмірі 30000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем ДП «Торецьквугілля» він перебував у трудових відносинах з 05.04.2016 року, де працював на шахті ВП «шахта Центральна» в якості забійника на відбійних молотках 6 розряду. 12.12.2017 року був звільнений з підприємства відповідача на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України, у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя. 01.08.2017 року на ВП «шахта Центральна» трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав закриту виробничу травму хребта - забій поперекового відділу хребта з п/травматичною п/крижовою радикулопатією, ст. загострення з вираженим больовим, м/тонічним, корінцевими синдромами, порушенням статико динамічної функції хребта. Відповідно до довідки АБ №0048514 від 11.12.2017 року ОСОБА_2 центром медико соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ йому було встановлено повторно 50% втрати працездатності (первинно 40% т/к, повторно 10 т/к). Відповідно до довідки обласної медико соціальної профпатологічної комісії згідно витягу з акту огляду МСЕК його визнано інвалідом ІІІ групи по трудовому каліцтву. Актом проведення розслідування нещасного випадку (аварії), що сталася 01.08.2017 року встановлено, що причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці забійником на відбійних молотках та невиконання посадових обовязків гірничого майстра. Після отримання інвалідності по трудовому каліцтву він відчуває моральні страждання які полягають у порушенні його ритму і укладу життя. Відчуває себе неповноцінною людиною через підвищену нервозність, зявилось почуття страху за життя та здоровя, яке з кожним днем погіршується. Просить стягнути з відповідача на свою користь 30000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідачем за №2-14/22866 від 14.11.2018 року надано відзив, в якому зазначено, що ДП «Торецьквугілля» позовні вимоги визнає частково у розмірі 15000,00 грн., оскільки враховуючи Аналіз ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку із ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, склалася усталена практика відшкодовувати моральну шкоду із розрахунку 300 грн. за 1% втрати працездатності.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.04.2016 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював в якості забійника 6 розряду на ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з повним робочим днем на підземній роботі. 12.12.2017 року був звільнений за ч.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.4-5).

01.08.2017 року на ВП «шахта Центральна» стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач ОСОБА_1 отримав виробничу травму - закрита виробнича травма хребта: забій поперекового відділу хребта з розвитком посттравматичної попереково крижаної радикулопатії, стадія загострення з вираженим больовим мязово-тонічним лівобічним корінцевим синдромом помірним порізом у лівій стопі, вираженими порушеннями статикодінамічної функції хребта та функції ходи. Позивачу ОСОБА_2 патологічною медико соціальною експертною комісією встановлено 50% втрати працездатності (40% первинно, 10 % повторно) та ІІІ групу інвалідності (а.с.6-9)

У відповідності до акту розслідування нещасного випадку, що стався на ВП «шахта «Центральна» №21 від 04.07.2017 року, причиною настання нещасного випадку стало невиконання вимог інструкції з охорони праці забійником на відбійних молотках, невиконання посадових обовязків гірничим майстром, який послабив контроль за дотриманням працівниками правил та норм охорони праці, порушення «Посадової інструкції гірничого майстра з видобутку вугілля №2/1-4», затвердженої директором шахти від 12.01.2015 року (а.с.10-14)

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв'язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов'язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов'язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Сукупність проаналізованих та досліджених судом доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я ОСОБА_1 і отримання ним трудового каліцтва та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого каліцтва, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. суд визнає завищеною.

Виходячи із засад розумності, справедливості, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає одноразовому стягненню з відповідача, дорівнює 15000,00 грн.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (місце знаходження: м.Торецьк, вул.Дружби, 19, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: