Справа № 502/585/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області

про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради та просив суд:

- встановити факт належності правовстановлюючого документу, державного акту на право приватної власності площею 2,37 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №087238, виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області 29 червня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 29 травня 2004 року за №294, зареєстрованого там же в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №6691, кадастровий номер відсутній ОСОБА_3, який помер 02.06.2017 року;

- визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 2,37 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, який помер 2 червня 2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що 2 червня 2017 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, який на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,37 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 2 червня 2017 року. Згідно свідоцтву про шлюб, ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3. Спадщину яка залишилася після смерті ОСОБА_3 позивач прийняла відповідно до ст.1269 ЦК України, тобто на підставі заяви, поданої до нотаріальної контори. Так Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області було заведено спадкову справу за заявою про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2, дружини спадкодавця. У державному акті на право приватної власності на землю, зазначено замість виданий на імя «Колісніченко Володимиру Костянтиновичу», помилково зазначено «Колісниченко Володимиру Костянтиновичу». Під час звернення до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, позивачу було надано розяснення, у якому державна нотаріальна контора розяснила, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя «Колісниченко Володимира Костянтиновича», замість на імя «Колісніченко Володимира Костянтиновича», що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду. Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. На даний час у позивачів виникла необхідність оформити спадщину після смерті спадкодавця.

Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Шевченківської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої з позовними вимогами згоден, зауважень до позову не має, просив суд розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів в підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 491948, виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 293, ОСОБА_3, помер 31.05.2017 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 288024, рос. «Колисниченко Владимир Констянтинович», ІНФОРМАЦІЯ_2 та рос. «Мышалов Галина Ивановна», ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 29.03.1982 року у Шевченківській с/раді Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 9. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. «Колисниченко».

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 07.06.2017 р. по вулиці Бессарабська № 105 в с. Шевченкове Кілійського району проживав ОСОБА_3, який помер 31 травня 2017 року. Разом з ним весь час проживала і проживає по теперішній час його дружина ОСОБА_2.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 087238, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 26.05.2004 року № 294, вбачається, що ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,37 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до інформаційного листа Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 898/02-14 від 30.03.2018 року вбачається, що позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки у прізвищі спадкодавця є розбіжності.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 53380506 від 20.09.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_3, 16.12.2017 р. Білгород Дністровською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 61754548 та номером у нотаріуса 883/2017.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 53380477 від 20.09.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно ОСОБА_3 відсутня.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовоиу засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 02.06.2017 року, фактично прийняв спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 02.06.2017 р., державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 087238, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 26.05.2004 року № 294, «Колісниченку Володимиру Костянтиновичу».

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 2,37 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, який помер 2 червня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5