Справа № 487/5843/18
Провадження № 2/487/2387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі судового засідання Оцабера М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, в якому просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 бна час смерті останньої, визначити право власності на на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 03.12.2015 року померла троюрідна сестра позивача ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно. З метою реалізації своїх прав на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4, 26.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 Постановою від 26.05.2016 року державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю доказів проживання на час відкриття спадщини спадкоємця разом із спадкодавцем, не підтверджено родинні звязки з померлою, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду писмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав.

Третя особа в судове засідання не зявився, надав до суду писмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 03.12.2015 року померла троюрідна сестра позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №232170.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи №43932929 від 23.05.2016 р.

З метою реалізації своїх прав на спадкове майно, що залишилось після смерті сестри, 26.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори м. Миколаєва ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою від 26.05.2016 року державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю доказів проживання на час відкриття спадщини спадкоємця разом із спадкодавцем; не підтверджено родинні звязки з померлою; відсутність правовстановлююючих документів на нерухоме майно.

Встановлення факту родинних відносин Позивачу необхідне для подальшого оформлення спадщини, тому він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, факту проживання з спадкодавцем, оскільки в позасудовому порядку це встановити неможливо.

ОСОБА_1 є троюрідним братом померлої ОСОБА_4, що підтверджується наступним:

ОСОБА_5 (помер від старості 03.07.1993 р. згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-ФП №425677 від 09.07.1993 р.) був рідним братом ОСОБА_6.

У ОСОБА_7 народилася донька - ОСОБА_8, яка вийшла заміж за ОСОБА_9 та взяла його прізвище (що підтвнрджується копією паспорту ОСОБА_10Ф.).

ОСОБА_6 вийшла заміж за ОСОБА_11 та взяла його прізвище. В них народився син - ОСОБА_12, який являється батьком ОСОБА_4 (що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу від 04.05.2017р.).

Згідно свідоцтва про народження серії І-АВ №253356 від 30.06.1969 року батьками Позивача є: ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯГ №271373 від 26.11.1952 року батьками ОСОБА_4 є: ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, наявність доказів на підтвердження факту родинних відносин, суд вважає, що вимога позову щодо встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, статею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315ЦПКУкраїни визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що повязані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом п'ятої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦКУкраїни місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

26.05.2016 року державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю доказів проживання на час відкриття спадщини спадкоємця разом із спадкодавцем, не підтверджено родинні звязки з померлою, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав - ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до пероконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 259,263-265,280-282,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 яка померла 03.12.2015 року є троюрідною сестрою ОСОБА_1.

Встановити факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4, померлою 03 грудня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 померлої 03.12.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Д.Г. Нікітін