Номер провадження: 22-ц/785/1825/18
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року (в складі судді Свяченої Ю.Б.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, який звернувся із позовом у своїх інтересах і в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

19.08.2016 року ОСОБА_3 в своїх інтересах і в інтересах ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зокрема просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 16 319 гривень і на відшкодування йому моральної шкоди 30 000 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

29.04.2016 року приблизно о 18 годині 50 хвилин по вул. Середньофонтанській, на перехресті з вул. Піроговською в м. Одесі, відповідач, здійснюючи перехід через проїжджу частину дороги, яка має чотири смуги для руху транспорту в обох напрямках, змінив напрямок руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, почав перебігати проїжджу частину дороги, в результаті чого автомобіль «Хюндай Соната» № НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачці ОСОБА_4 і яким керував позивач ОСОБА_3 здійснив наїзд на відповідача. Внаслідок дорожньо-транспортного пригоди (далі-ДТП) відповідач отримав тілесні ушкодження, а автомобіль «Хюндай Соната» № НОМЕР_1 механічні пошкодження капоту, бамперу та лобового скла.

Причиною ДТП стало порушення відповідачем п.п. 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху (далі-Правила), що встановлено на підставі постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 19.07.2016 року.

Згідно акту виконаних робіт від 01.06.2016 року вартість ремонту автомобіля становила 16 319 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь власника автомобіля ОСОБА_4 Крім того, позивач ОСОБА_3 зазначив, що зазнав моральних страждань у зв'язку з відновленням первинного стану автомобіля, оскільки поніс витрати зі свого сімейного бюджету на повний ремонт автомобіля, а також через те, що маючи право на користування автомобілем, протягом тривалого часу, через пошкодження автомобіля, він і члени його родини не могли ним користуватись.

Посилаючись на зазначені обставини позивачі просили позов задовольнити.

В судовому засіданні в суді першої інстанції позивач ОСОБА_3 позов підтримав, представник відповідача заперечував проти позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача на користь позивачки ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 16 319 гривень і на користь позивача ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 500 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду від 30.03.2017 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права і невідповідність рішення діючому законодавству України.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідача зазначає: суд не врахував, що позивач не надав автотоварознавче або експертне дослідження і таким чином не встановив, що на автомобілі необхідно було замінити, а не ремонтувати капот та бампер; не встановилено вік автомобіля та його пробіг, коефіцієнт зношеності; не врахувано, що автомобіль відремонтовано і це позбавило відповідача заявити клопотання про проведення експертизи для встановлення ступеня пошкодження автомобіля та необхідності заміни і ремонту запчастин; вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості; суд, ухвалюючи рішення про стягнення відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, з врахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду; зношеність пошкодженого майна враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна у разі відшкодування збитків; рішення суду не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та законності; суд самоусунувся від вирішення справи по суті, не сприйняв доводів відповідача, ігнорував норм права та судову практику.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, зазначивши: скаржник зволікає тим фактом, що наявність або відсутність автотоварознавчого чи експертного дослідження автомобіля впливає лише на рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди і не впливає на рішення про стягнення моральної шкоди та судових витрат; рішення суду в частині стягнення моральної шкоди і сплати судового збору фактично не оскаржено; суд першої інстанції повно та всесторонньо дослідив обставини справи в їх сукупності і прийняв до уваги наявні в матеріалах справи докази про понесені позивачем витрати на відновлення автомобіля до його попереднього стану; наявність в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордеру №2683 від 01.06.2015 року та акту виконаних робіт є фактично належними доказами спричинення матеріальної шкоди; під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не скористався правом заявити клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення автотоварознавчого або експертного дослідження та взагалі не вказував на необхідність таких дій; подача скарги з підстав не проведення експертного дослідження в суді першої інстанції, при цьому, в суді першої інстанції про необхідність таких дій не заявлялось, є безпідставною та необґрунтованою.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

29.04.2016 року приблизно о 18 годині 50 хвилин по вул. Середньофонтанській, на перехресті з вул. Піроговською в м. Одесі, відповідач, здійснюючи перехід через проїжджу частину дороги, яка має чотири смуги для руху транспорту в обох напрямках, змінив напрямок руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, почав перебігати проїжджу частину дороги,в результаті чого автомобіль «Хюндай Соната» № НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачці ОСОБА_4 і яким керував позивач ОСОБА_3 здійснив наїзд на відповідача (а.с.8,14).

Внаслідок ДТП відповідач отримав тілесні ушкодження, а автомобіль «Хюндай Соната» № НОМЕР_1 механічні пошкодження капоту, бамперу та лобового скла (а.с.7,10,68-71).

Причиною ДТП стало порушення відповідачем п. п. 4.7, 4.14 Правил дорожнього руху (далі-Правила), що встановлено постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.07.2016 року (а.с.7).

Згідно акту виконаних робіт від 01.06.2016 року вартість ремонту автомобіля становила 16 319 гривень (а.с.10).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової та моральної шкоди, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 16 319 гривень і моральної шкоди в розмірі 500 гривень виходив з того, що вимоги є обґрунтованими та доведеними (а.с.78-82).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині зважаючи на наступне.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст. 1166 ч.1, 1167 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами той факт, що з вини відповідача позивачам завдана майнова та моральна шкода.

Зокрема доведено, що на відновлення попереднього стану автомобіля внаслідок пошкодження лобового скла, бампера і капоту автомобіля витрачено 16 319 гривень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків ( ст. 57 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення, ст. 77 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення, ст. 81 ч.ч.1,5,6 ЦПК України).

Всупереч ст. ст. 57, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення, відповідач, як сторона в справі належними і допустимими доказами не довів того, що позовні вимоги позивачів в частині розміру майнової шкоди є не доведеними.

Зокрема відповідач і його представник, який брав участь в суді першої інстанції, не заявляли клопотання про призначення і проведення автотоварознавчого або експертного дослідження з метою встановлення розміру майнової шкоди (а.с.67,73,74,76,77).

Судом апеляційної інстанції, за клопотання представника відповідача, призначалась автотоварознавча експертиза для вирішення питання про вартість матеріальних збитків (а.с.140-142), однак експерт висновок не надав із посиланням, зокрема, на п.8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі-Методика).

Так, відповідно до п.8.5 Методики, калькуляція ремонтно-відновлювальних робіт складається на підставі результатів технічного огляду КТЗ у незмінному після ДТП (пошкодженому) стані.

Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту (розрахунок вартості матеріального збитку) не складається, а надається повідомлення про неможливість проведення дослідження.

Матеріали справи свідчать про те, що автомобіль «Хюндай Соната» № НОМЕР_1, станом на час звернення позивачів із позовом, повністю відновлений після ДТП.

Зважаючи на те, що факт пошкодження автомобіля, а також розмір майнової шкоди підтверджений належними та допустимими доказами, зазначені обставини не спростовані відповідачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Суд першої інстанції частково задовольнив позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга відповідача не містить жодних доводів стосовно незаконності рішення суду в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідача в скарзі про те, що: суд, ухвалюючи рішення про стягнення відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, з врахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду; зношеність пошкодженого майна враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна у разі відшкодування збитків; рішення суду не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та законності; суд самоусунувся від вирішення справи по суті, не сприйняв доводів відповідача, ігнорував норм права та судову практику, - не заслуговують на увагу.

Вирішення питання про передачу майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду вирішується за принципом диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди.

В суді першої інстанції відповідач в особі представника не заявляв про передачу йому майна (лобового скла, бамперу та капоту) після відшкодування ним збитків.

Відповідач і його представник, який приймав участі в суді першої інстанції, не ставили питання про проведення експертного дослідження й не надали належних та допустимих доказів на спростуванні доводів позивачів.

Доводи представника відповідача в засіданні колегії суддів про те, що ОСОБА_3 подав позов від імені ОСОБА_4 не маючи на це повноважень не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_4 у засіданні колегії суддів 14.12.2017 року (а.с.127), а також у заяві до суду від 30.10.2018 року (а.с.182) підтвердила повноваження ОСОБА_3

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування шкоди, завданої з вини відповідача.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове

рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу відповідача, тому відповідач не має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 09.11.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков