н/п 2/490/3086/2018 Справа № 490/6934/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
16 листопада 2018 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №7 корпус 6 по вул. Набережна,17 в м. Миколаєві, укладений на Біржі нерухомості "Едвайс-Консульт" між ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_2, ОСОБА_3
Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Вказаний Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №847 від 04.02.1998 року.
Сторонами виконані всі суттєві умови договору купівлі - продажу, передбачені ст. 224 ЦК УРСР. Продавці передали майно покупцю, а той, в свою чергу, передав продавцям обумовлену сторонами вартість майна.
Відповідачі від нотаріального посвідчення договору ухилилися.
На даний час у позивача виникла необхідність належного оформлення нерухомого майна. Однак, договори з питань нерухомості, укладені на біржах, державні та приватні нотаріуси вважають недійсними і як правовстановлюючий документ не приймають, що в свою чергу створює перешкоди у здійсненні права власності позивачами.
З наданих доказів встановлено, що 19.11.2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МН № 521495.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру №7 корпус 6 по вул. Набережна,17 в м. Миколаєві.
Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4
14.11.2018 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 надано роз'яснення, згідно якого ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.
Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті сина ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами спадкової справи №13/2018 від 11.01.2017 року.
Відповідно до змісту статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі і з юридичних фактів, що базуються на правонаступництві (спадкуванні).
За приписами частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Положеннями частини першої статті 316, статей 317 та 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 153 ЦК Української РСР передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 280, 353-354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити.
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1, корпус №6, укладений 04.02.1999 року між ОСОБА_1, яка діяла від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_3, ОСОБА_2, зареєстрований на Біржі нерухомості "Едвайс-Консульт в «Журналі реєстрації біржових угод» за реєстровим номером №847.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, корпус №6, в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, померлого 19.11.2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 16 листопада 2018 року
Суддя Н.П. Черенкова