У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Мазур К.П.

за участю: державного виконавця Мориляка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бар скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області мотивуючи тим, що він звернувся до державного виконавця з клопотанням про закінчення виконавчого провадження в звязку з наявністю ухвали суду про розстрочення виконання заочного рішення про стягнення аліментів. Однак, державний виконавець відмовив винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобовязати його винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав повністю, наполягав на її задоволенні.

Представник Барського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснивши суду, що виконавче провадження не закінчене, заборгованість за аліментами не погашена, тому воно не підлягає закінченню.

Стягувач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, оскільки заборгованість за аліментами не виплачена.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

Судом встановлено, що заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 06.12.2016 № 125/1794/16-ц позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2016 року i до досягнення дитиною двадцяти трьох років, тобто до 19.02.2018 року.

У Барському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 53367510.

Ухвалою суду від 06.03.2018 розстрочено виконання рішенням суду шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1500 гривень щомісяця, протягом одного року з дня ухвалення рішення, тобто з 12.03.2018 року.

10.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з клопотанням про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження посилаючись на п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 06.12.2016 № 125/1794/16-ц яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13.09.2016 року i до досягнення дитиною двадцяти трьох років, тобто до 19.02.2018 року, не скасоване та не визнане нечинним.

Підстав, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», для закінчення виконавчого провадження № 53367510, на час звернення до суду з скаргою, не має. Виконавче провадження фактично не виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-450 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобовязати його винести постанову про закінчення виконавчого провадження, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: