Номер провадження: 22-ц/785/1026/18
Номер справи місцевого суду: 2-3078/11
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» - ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2017 року, постановлену суддею Бойчуком А.Ю., по цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на дії державного виконавця,

встановив:

25.04.2017 року ПАТ «Банк національний кредит» звернулося до суду зі скаргою, в які простило визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника відділу Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ботіка Р.В. по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №52202068; визнати незаконною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ботіка Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачові від 28.03.2017 року по зазначеному виконавчому провадженні; зобов'язати постанову в.о. начальника відділу Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ботіка Р.В. винести постанову про відновлення виконавчого провадження №52202068.

В обґрунтування скарги зазначав, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.09.2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк національний кредит» до ОСОБА_5 та ТОВ «Надія» про стягнення заборгованості в солідарному порядку. На виконання зазначеного рішення апеляційного суду Одеської області, Приморським районним судом м. Одеси 12.12.2014 року заявнику видано виконавчий лист. 13.09.2016 року в.о. начальника відділу Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ботіком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52202068 з примусового виконання рішення суду та 28.03.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на відсутність майна у боржника, ним винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові. При цьому зазначена постанова мотивована тим, що майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Однак, ПАТ «Банк національний кредит» вважає, що Ботіком Р.В. не вжито всіх заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а також не здійснено належного розшуку майна боржника та інформації про місце отримання боржником доходів, а тому постанова про повернення виконавчого документа стягувачові є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2016 року у задоволені скарги ПАТ «Банк національний кредит» відмовлено.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку представник ПАТ «Банк національний кредит» ОСОБА_3

В скарзі з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, які мають істотне значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової про задоволення скарги ПАТ «Банк національний кредит».

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що виконавче провадження було закінчено неправомірно, оскільки державним виконавцем не були проведені дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме перевірка майнового та фінансового стану боржника була здійснена в.о. начальника відділу ДВС одноразово, в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про направлення запитів з метою отримання інформації про зареєстроване майно боржника до всіх організацій, що здійснюють реєстрацію права власності, не перевірено інформацію про отримання боржником паспорту громадянина України для виїзду за кордон з метою подальшого обмеження боржнику у праві виїзду за кордон до виконання рішення суду.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, бездіяльність в.о. начальника відділу Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ботіка Р.В. звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якої зазначив, що ним були проведені всі виконавчі дії згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Представник Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» та державний виконавець до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому суд розглянув справу за відсутності учасників справи, що не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того що державний виконавець при проведені виконавчих діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», з дотримуванням Конституції України та інших законів.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Судом встановлено, що у Ренійському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження з виконання виконавчого листа №52202068, виданого 30.09.2014 року Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_5 то ТОВ «Надія» солідарно на користь ПАТ «Банк Національний кредит» суму заборгованості за Кредитним договором № 02-67/14 від 25.01.2008 року в сумі 598 428,17 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом - 357 277 грн.; прострочена заборгованість за кредитом 92 680 грн.; прострочені проценти 118126,85 грн.; прострочена комісія - 5831, 52 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів - 16612,67 грн.; 3 річних - 2 542, 34 грн.; індекс інфляції - 5 357,79 грн.

06.01.2015 року державним виконавцем Відділу на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа ВП №52202068.

В ході проведення виконавчих дій виходом за адресою: м. Рені вул. Леніна 108/7 на час перевірки встановлено, що майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє. Згідно довідки ВАДР ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що боржник зареєстрований за вказаною адресою. Згідно з даними територіального сервісного центру №5151 в Одеській області МВС України встановлено, що автотранспорт за боржником не значиться. Згідно довідки УПФУ боржник на пенсійному обліку не перебуває та пенсію не отримує. Згідно відповіді ДГІСУ боржник не має відкрити рахунки в фінансових установах та не отримує доходів. Згідно довідки Держземагенства за боржником земельні ділянки не зареєстровані. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

28.03.2017 року у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем Відділу на підставі статей п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові, копії якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Колегією суддів встановлено, що виконавче провадження здійснювалось понад 6 місяців, проте перевірка майнового та фінансового стану боржника була здійснена в.о. начальника відділу ДВС лише раз.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов передчасного висновку, про відмову у задоволенні скарги, таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а справа направленню для продовження розгляду.

Відповідно статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, ухвала суду у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасування, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв'язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2017 року - скасувати, а справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на дії державного виконавця направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.05.2018 року

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева