АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/17396/16-ц

Провадження № 22-ц/787/667/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Бердій М.А.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

суддів: Гордійчук С.О. , Шимків С.С.,

секретар судового засідання Брикса Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 рокув справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4.(далі відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає у квартирі за адресою: 33022, АДРЕСА_1. 25 листопада 2016 року, у зв'язку з затопленням зазначеної квартири вона звернулася до ЖКП «Перспективне» і в цей же день був складений Акт обстеження кв. 9 яким було зафіксовано сліди затоплення, причиною якого є залиття великої кількості води на підлогу у квартирі НОМЕР_1

Неодноразові затоплення її квартири сталися з квартири НОМЕР_1, власником якої являється Третя особа на стороні відповідача та Відповідач.

Просила суд, стягнути з відповідача на її користь 5342,00 грн. ринкової вартості відновлювального ремонту її квартири та 5000,00 грн. моральної шкоди, завданої їй затопленням квартири, 1200,00 грн. витрат за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту після затоплення квартири та понесені нею судові витрати по справі, по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5342,00 грн. ринкової вартості відновлювального ремонту після затоплення квартири за адресою АДРЕСА_2 та 1000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог позивача відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту після затоплення квартири у розмірі 1200,00 грн.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 вважає його незаконним, оскільки неповно з'ясовані судом обставини, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушено норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, неповно, однобічно та не об'єктивно дослідив докази по справі, не зазначив чому він одні докази взяв до уваги, а інші ні.

Так, судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано, що з досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 2007 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 89592794 від 14.06.2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

За таких обставин ОСОБА_4 не може самостійно нести повну відповідальність за майно, що належить на праві спільної власності.

Крім того зазначає, що із поданих позивачем та досліджених судом письмових доказів, вбачається, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_10, згідно договору обміну, посвідченого 20.02.1996 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О., реєстровий №4-466.

Інший співвласник майна не повідомлений про розгляд справи щодо належного йому майна та не залучений до участі у справі.

Вина ОСОБА_4 не доведена, отже відсутні підстави для стягнення з неї моральної шкоди.

Крім того вказує, що з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати в повному розмірі, що є порушенням норм процесуального права.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні скарги від інших осіб, які беруть участь у справі на вказане рішення суду не надходили.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України, яка вже діяла на час подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

ОСОБА_2 являється по справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Оскаржуваним рішенням в даній справі від 28 листопада 2017 року суд не вирішував питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки,на неї не покладено будь-яких зобов'язань, не стягнуто коштів, однак вона його оскаржила.

Відповідачка ОСОБА_4, яка в суді першої інстанції позов визнала і не оскаржила рішення, також не уповноважувала ОСОБА_2 на таке оскарження від свого імені, яка при цьому в доводах своєї апеляційної скарги посилається не на порушення своїх прав, а фактично на порушення прав ОСОБА_4

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3. зазначає про те, що вказана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення Рівненського міського суду у цивільній справі за №569/17396/16-ц від 28.11.2017 року є законним та обґрунтованим, оскільки воно ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, судом вірно застосовано норми як процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, надано належну оцінку всім доказам

Зазначає, що причиною затоплення її квартири стало залиття великої кількості води на підлогу у квартирі НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_7 яка знаходиться над її квартирою, співвласником якої є ОСОБА_4 Вода з квартири відповідачки просочилась у її квартиру, в результаті чого їй спричинена шкода.

Вказує, що нею було пред'явлено позов про відшкодування майнової шкоди до ОСОБА_4, яка є співвласником квартири НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_7 і яка, у подальшому, матиме право на зворотну вимогу до решти солідарних боржників - співвласників квартири.

Зазначає, що її мама ОСОБА_10, другий співвласник квартири, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року /свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2/ і 16 лютого 2018 року їй було видано Свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5.

Вказує, що вина відповідача доведена показаннями свідків, письмовими доказами, її власним підтвердженням, а тому суд обґрунтовано задовольнив її позов.

Зазначає, що нею було сплачено судовий збір в розмірі 1102,40 грн. за дві позовні вимоги (по 551,20 грн. за кожну), а саме - за стягнення майнової та моральної шкоди.

Вважає, що суд правильно вирішив дане питання з поверненням судових витрат.

Просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення суду першої інстанції від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Представник апелянта - третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_13 підтримав в судовому засіданні подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_14 просили відхилити апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що підтвердився факт затоплення квартири позивача з вини відповідача, а відповідач позовні вимоги визнала повністю, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення ринкової вартості відновлювального ремонту після затоплення квартири задовольнив повністю, а в частині стягнення моральної шкоди частково у розмірі 1000 грн., виходячи з принципів розумності та справедливості.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_7, що стверджується копією довідки про склад сім'ї № 27895 виданої Регіональним центром надання адміністративних послуг 26 грудня 2016 року.

Актом затвердженим начальником ЖКП «Промислове» від 25 листопада 2016 року, підписаним сусідами: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, засвідчено, що власник АДРЕСА_6 ОСОБА_2 не дотримувалась виконання правил із забезпечення утримання та використання власного майна згідно правил користування, в результаті чого в квартирі АДРЕСА_7 були виявлені сліди затікання в кухні, ванній кімнаті, коридорі (а.с.12)..

Згідно висновку спеціаліста ПП фірма «ОВЕКС» І.О.Воронцова від 15 грудня 2016 року зазначено, що ринкова вартість відновлювального ремонту після затоплення квартири за адресою АДРЕСА_8, станом на 07 грудня 2016 року становить 5342,00 грн.. Вартість проведеної оцінки 1200 грн., які ОСОБА_3 оплатила у повному обсязі.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 89592794 від 16.06.2017 року, право спільної власності на квартиру АДРЕСА_9 належить ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 по 1/7 частинах у кожного.

Згідно ч. 1 ст. 3 та ст. 11 ЦПК України, які діяла на час розгляду даної справи в місцевому суді, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, відповідно до принципу диспозитивності, виключним правом позивачки є звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та пред'явлення вимог конкретному відповідачу і обов'язок суду розглядати справу в межах заявлених позовних вимог.

Наведене спростовує твердження апелянта, що ОСОБА_4 не може самостійно нести повну відповідальність за майно, що належить на праві спільної власності, ще й з огляду на те, що вона позовні вимоги ОСОБА_3 визнала.

Щодо належності АДРЕСА_10 саме одноособово ОСОБА_3, то цю обставину вона підтвердила відповідним свідоцтвом на спадщину на 1/2 цієї квартири після смерті її матері.

Навіть за наявності інших співвласників квартири, кожен із співвласників не позбавлений свого самостійного права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 згаданих Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт затоплення квартири позивача відповідачем підтверджується Актом ЖКП «Перспективне» від 25 листопада 2016 рок та й не заперечувався відповідачем.

Відповідно до ст. 22 та 1 ст. 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і така шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 23, ч.1 ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості і така шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

За змістом наведених норм, способом відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, позивач вправі обрати стягнення на його користь вартості виконання ремонтних робіт, необхідних для усунення пошкоджень та відновлення стану квартири.

Зважаючи на положення ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені по справі обставини та докази та вищенаведені вимоги законодавства, колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції, що вартість матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивачки, яке мало місце 25 листопада 2016 року, складає 5342,00 грн.

Пошкодження майна позивачки безперечно вказує на спричинення їй крім матеріальної шкоди ще й моральної, розмір якої, з урахуванням принципів розумності та справедливості місцевий суд визначив в розмірі 1000 грн..

Вірно вирішено судом першої інстанції і питання про судові витрати. Розмір судового збору при поданні двох позовних вимог позивачкою сплачений мінімальний, зокрема і в частині немайнових вимог і саме такий стягнуто на її користь місцевим судом з відповідачки, який не може бути менший ніж передбачено законом, оскільки вимога немайнова.

За таких обставин, рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 04 травня 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків