АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4682/2018 Доповідач - Ратнікова В.М.
У х в а л а

м. Київ Справа № 753/22836/17

11 травня 2018 року суддя Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Ратнікова В.М., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Даниленко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Визнано в порядку поділу майна подружжя право власності ОСОБА_3 на легковий автомобіль марки «Ніссан X-TRAIL», д.н. НОМЕР_1, 2008 р.в.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 24 квітня 2018 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначив, що на момент звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, вже існувало судове рішення, яким з останнього на користь апелянта було стягнуто суму боргу у розмірі 490 538, 92 грн. та на підставі якого було видано виконавчий лист. Вказує на те, що на автомобіль, який судом було виділено у власність позивача та інше майно відповідача, постановою державного виконавця від 21.11.2014 року було накладено арешт, а тому вважає, що оскаржуване рішення суду порушує його права та інтереси, оскільки позбавлення відповідача права власності на майно унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з відповідача на його користь суми боргу. Апелянт вважає, що в силу ч. 1 ст. 352 ЦПК України, він має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду, оскільки судом було вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Також в апеляційній скарзі клопотав про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, посилаючись на те, що даний строк пропущено з поважних причин.

Зазначив, що зазначене рішення суду він не отримував, оскільки не був стороною по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Зазначив, що про дане рішення він дізнався 16.04.2018 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №45748180, оскільки до Державного відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 11.04.2018 року позивачем було подано заяву про зняття арешту з автомобіля та додано копію оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність поданої апеляційної скарги вимогам ст.ст. 354, 356 ЦПК України, вивчивши доводи клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, приходжу до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Так, статтею 354 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що в Дарницькому районному суді м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Копія рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 не направлялася, оскільки він є особою, яка не брала участі у справі.

16 квітня 2018 року ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №45748180, відкритого на підставі виконавчого листа №753/6361/14 виданого 31.10.2014 р. про стягнення з ОСОБА_4 на його користь заборгованість у розмірі 490 538, 92 грн. та дізнався про існування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 до Апеляційного суду міста Києва було надіслано 27 квітня 2018 року.

Таким чином, вбачається, що доводи апелянта щодо причин пропуску визначеного законом строку на подання апеляційної скарги узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що зазначені апелянтом причини пропущення строку апеляційного оскарження є поважними.

Стаття 129 Конституції України закріпила, що забезпечення апеляційного та, у визначених законом випадках, касаційного оскарження рішення суду є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує, що стаття 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлює вимог до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Проте там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).

За таких обставин, з метою забезпечення дотримання закріпленого в законодавстві принципу апеляційного оскарження судового рішення, оскільки про існування рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року та про його зміст апелянт дізнався 16 квітня 2018 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, вважаю за необхідне поновити особі, яка не брала участі у справі ОСОБА_2, процесуальний строк на подачу апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

Апелянт ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с. 63), тому з огляду на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

За формою та змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Апеляційна скарга подана особою, яка має право на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 127, 354, 356, 359, п. 8 ч. 1 Розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147, п. 3 Розділу XІІ «Перехідні та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на подачу апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року.

Відкрити апеляційне провадження в цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Даниленко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Встановити учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргу до 29 травня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя: