Провадження № 4-с/761/78/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М., в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо незняття арешту у виконавчому провадженні № 22924396 та скасувати постанову про арешт майна боржника від 03.10.2017 року, винесену в межах виконавчого провадження № 22924396.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 03.10.2017 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. було винесено постанову про арешт майна боржника на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника станом на 01.09.2017 року наявна заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим, заявник, посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів погашена ним у повному обсязі, вважає дії державного виконавця щодо незняття арешту та вказану постанову неправомірними, та такими, що порушують його права, у зв'язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Разом з тим через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання проти заявлених вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Разом з тим через канцелярію суду подав належним чином завірені матеріали виконавчого провадження.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця та заінтересованої особи.

Вислухавши пояснення сторони заявника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 19.10.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-8679/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким позов задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 3/10 частини від його заробітку, щомісячно, по 3/20 частини на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 15.02.2010 року та до їх повноліття.

З метою примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.11.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва за вказаними рішенням суду, ОСОБА_4 22.11.2010 року пред'явила його до виконання у ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Павлюка О.М. від 22.11.2010 року відкрито виконавче провадження ВП № 22924396 за вказаним виконавчим листом.

Відповідно до довідки-розрахунку від 22.09.2017 року, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 01.01.2017 року по 01.09.2017 року становить 9954,25 грн.

Разом з тим, у зв'язку з виникненням вказаної заборгованості по сплаті аліментів, постановами державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. від 03.10.2017 року, винесеними в межах виконавчого провадження № 22924396, оголошено у розшук майно боржника, зокрема транспортні засоби марки «Mercedes-Benz», модель «C180», 2002 року випуску, марки «Kia», модель «Sorento», 2012 року випуску, марки «Nissan», модель «Leaf», 2014 року випуску та марки «Nissan», модель «Leaf», 2015 року випуску, а також накладено арешт на усе майно боржника у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Відповідно до квитанції № 0.0.877940198.1 від 23.10.2017 року, розпорядження начальника Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Гоція Б.І. від 08.11.2017 року № 22924396/2 та платіжного доручення № 15999 від 23.11.2017 року, боржником погашено заборгованість по сплаті аліментів у повному обсязі.

26.10.2017 року заявник звернувся до Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві з клопотанням про зняття арешту з майна у виконавчому провадженні № 22924396, посилаючись на погашення ним заборгованості по сплаті аліментів. Однак, листом Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 30.10.2017 року заявнику відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, у зв'язку з тим, що станом на 30.10.2017 року у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту.

При цьому, постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. від 31.10.2017 року припинено розшук майна боржника на підставі п.3 ч.3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки заборгованість по сплаті аліментів в сумі 9954,25 грн. погашена боржником в повному обсязі.

Також, постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. від 27.12.2017 року звернено стягнення на заробітну плату боржника на підставі ст.ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно наказу № 06/ОК від 20.12.2017 року ОСОБА_1 прийнято з 20.12.2017 року на роботу до ТОВ «Іком-сервіс».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Оскільки на час винесення державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. постанови про арешт майна боржника від 03.10.2017 року у виконавчому провадженні № 22924396, у боржника ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги у даній частині.

Разом з тим, положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, заборгованість по сплаті аліментів погашена заявником у повному обсязі та державним виконавцем звернено стягнення на його заробітну плату, суд вважає, що дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. щодо незняття арешту є неправомірними, і такими, що порушують права заявника, та приходить до висновку про необхідність зобов'язання державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Веред К.М. зняти арешт з усього майна заявника, накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника від 03.10.2017 року, винесеної нею в межах виконавчого провадження № 22924396.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни щодо незняття арешту з усього майна ОСОБА_1, накладений відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни про арешт майна боржника від 03 жовтня 2017 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 22924396.

Зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерину Миколаївну зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника від 03 жовтня 2017 року, винесеної нею в межах виконавчого провадження № 22924396.

В решті вимог скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: