490/8451/18
н/п 2-з/490/138/2018
У Х В А Л А

13 листопада 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Балдич Х.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Центрального районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладі фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на першому поверсі житлового будинку в літ. А-10, загальною площею 98,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул.. Архітектора Старова 6/3.

В порядку забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення на першому поверсі житлового будинку літ. А-10, загальною площею 98,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул.. Архітектора Старова 6/3, що належить відповідачу ОСОБА_2.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов'язково зазначаються: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України. Тобто, припущення заявника що не накладення арешту на майно може значно ускладнити виконання рішення суду, не доведене. Тому виходячи з вищевикладеного, заяву про забезпечення позову суд визнає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та у строки, передбачені ст.273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя