Провадження № 2/522/8069/18
13 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,
за участю секретаря Іскрич В.В.,
У вересні 2018 року ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший український міжнародний банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису № 5669 від 27 червня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.
Позов ґрунтується на наступних обставинах.
Представник позивача в судове засідання не зявився, заявив суду клопотання, згідно якого просив розглядати справу за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.
Третя особа в судове засідання не зявилася, заявила суду клопотання, згідно якого просила розглядати справу за її відсутності.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
У звязку з викладеним та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.
В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Зокрема, ст. 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Так, згідно з п. 3 Глави 16 вказаного Порядку -
3.1. Нотаріус вчиняє виконавчі написи:
якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
3.2. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.
3.3. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.
3.4. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
3.5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.
Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, в даному випадку:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»
Суд дослідив матеріали нотаріальної справи в якій містяться копії документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис, та встановив, що до заяви Відповідача вих. № 96 від 22.06.2018 року, не було додано вищевказаних документів: оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем (Відповідачем) виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача (Відповідача) про непогашення заборгованості.
Зокрема, у додатках до заяви вказано: «оригінал Кредитного договору», а фактично надано «Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта)». Однак Відповідачем не було надано нотаріусу при звернені із заявою про вчинення виконавчого напису належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Загальних умов відкриття та обслуговування карткового рахунку та договору страхування, Тарифів та Правил користування кредитними картками, які є невідємною частиною даного правочину та містять істотні умови договору.
Крім того, надана Відповідачем «засвідчена Стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не є випискою з рахунку боржника в розумінні чинного законодавства, зокрема, п. 5.5. «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», яке затверджене Постановою Правління НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, згідно якого, виписка з особового рахунку має містити такі обов'язкові реквізити:
номер особового рахунку;
дату здійснення останньої (попередньої) операції;
дату здійснення поточної операції;
код банку, у якому відкрито рахунок;
суму вхідного залишку за рахунком;
код банку-кореспондента;
номер рахунку кореспондента;
суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);
суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;
суму вихідного залишку.
Отже, Відповідач, звернувшись із заявою вих. № 96 від 22.06.2018 року до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_2 не додав оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, які прямо вимагаються Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172.
Тому, за приписами наведеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - нотаріус повинен був перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та відмовити у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.
Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та норми, що регулюють спірні відносини, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису № 5669 від 27 червня 2018 року таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, у звязку з чим, підлягають задоволенню.
Також, суд розяснює, що це рішення не позбавляє ПАТ «ПУМБ» звернутись за стягненням заборгованості в судовому порядку, або вирішити це питання в позасудовому порядку. Однак, суд підкреслює важливість вірного оформлення необхідного пакету документів, саме при реалізації позасудових прав кредитора. На думку суду, оскільки вказані процедури не передбачають змагальності, то державою предявляються особливі вимоги законодавства по оформленню документів, які подаються для позасудового стягнення, є запобіжниками, що зменшують ризик зловживань та помилкового стягнення.
Щодо судових витрат, то суду було надано клопотання про їх стягнення у розмірі 25 000,00 гривень. На підтвердження понесення таких витрат, надано Додаток №1 до договору про правничу допомогу (щодо гонорарних відносин) та акт приймання-передачі. Суд вважає, що витрати підлягають стягненню у повному обсязі, оскільки обовязок доведення необґрунтованості витрат, за ст. 137 ЦПК України, покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259,263 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 18 грудня 2018 року.
Суддя: А.Ю. Бойчук