УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

м.Суми

Справа №587/827/18

Номер провадження 22-ц/788/2094/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т.А., Ткачук С.С.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіна Марина Анатоліївна, Публічне акціонерне товариство «Златобанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіної Марини Анатоліївни

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 жовтня 2018 року у складі судді Черних О.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Златобанк» Славкіної М.А., ПАТ «Златобанк», мотивуючи вимоги тим, що 09 січня 2015 року між ним та ПАТ «Златобанк» укладено угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб № 078540 (договір банківського вкладу), відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на строк до 09 лютого 2015 року зі сплатою 9,25% процентів річних.

12 травня 2015 року правлінням НБУ прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» - Славкіної М.А.

У квітні 2015 року він отримав гарантовану суму відшкодування за вищевказаним вкладом у розмірі 4562,70 грн, але вважав, що сума відшкодування повинна становити відповідно до курсу НБУ 129592,62 грн.

Просив визнати його вкладником за угодою про приєднання до публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 078540 від 09 січня 2015 року на суму 5000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 129592,62 грн, зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славкіну М.А. включити його до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб для отримання відшкодування у розмірі 125029,92 грн, зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славкіну М.А. подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за угодою про приєднання до публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 078540 (договір банківського вкладу) від 09 січня 2015 року для отримання відшкодування у розмірі 125029,92 грн.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 вкладником за угодою про приєднання до публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 078540 (договір банківського вкладу) від 09 січня 2015 року на суму 5000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2015 року становить 129592,62 грн.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славкіну М.А. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для отримання відшкодування у розмірі 125029,92 грн.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славкіну М.А. подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Угодою про приєднання до публічної угоди про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 078540 (договір банківського вкладу) від 09 січня 2015 року для отримання відшкодування у розмірі 125029,92 грн.

Стягнуто з ПАТ «Златобанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн 40 коп.

Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Златобанк» Славкіної М.А. в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Златобанк» Славкіна М.А., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати на ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що від імені АТ «Златобанк» діяла посадова особа ОСОБА_3, і саме незаконними діями зазначеної особи було завдано збитків як відповідачу, так і позивачу. Зазначала, що відносно ОСОБА_3 порушено кримінальне провадження за ст. ст. 191, 366 КК України за незаконне заволодіння грошовими коштами у розмірі 1008450,49 грн, 159230,00 доларів США, 4860,00 євро та відомості внесено до Єдиного реєстру до судових розслідувань, № 004164.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а апеляційне провадження - закриттю з наступних підстав.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 09 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Златобанк» укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб № 078540 (договір банківського вкладу), відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США на строк до 09 лютого 2015 року зі сплатою 9,25% процентів річних (а.с. 11).

Відповідно до квитанції № 158308 від 09 січня 2015 року, ОСОБА_1 внесено кошти на депозит у розмірі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 78778,16 грн (а.с. 15).

23 квітня 2015 року ОСОБА_1 отримано через АТ «Ощадбанк» гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 4562,70 грн (а.с. 15).

Відповідно до постанови правління Національного банку України № 105 від 13 лютого 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк», згідно з яким у АТ «Златобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 14 лютого 2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. (а.с. 17).

Відповідно до постанови правління Національного Банку України від 12 травня 2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації АБ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ «Златобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Златобанк» Славінського В.І.

Рішенням виконавчої дирекції фонду № 1977 від 15 травня 2017 року, змінено уповноважену особу Фонду, які делегуються повноваження ліквідатора АТ «Златобанк» на Славкіну М.А. з 18 травня 2017 року (а.с. 18).

21 листопада 2017 року ОСОБА_1 звертався із заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просив надати письмову інформацію про те, чи включено його до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також розмір коштів, які він може отримати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 19).

26 грудня 2017 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 надано відповідь на його звернення та йому рекомендовано для отримання інформації звернутися до уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Златобанк» Славкіної М.А. (а.с. 20).

29 січня 2018 року та 01 березня 2018 року ОСОБА_1 звертався із заявами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просив надати письмову інформацію про те, чи включено його до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також детальну інформацію щодо розміру гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Проте, відповідачем відповіді на його звернення не надано.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 мотивовано тим, що право позивача як вкладника за договором банківського вкладу від 09 січня 2015 року порушено та підлягає захисту шляхом зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славкіну М.А. включити його до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а також зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду є передчасними.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно положень 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що фактично спір виник між позивачем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Правовідносини у справі, яка переглядається, врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Законом № 4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Нормами ст. 27 Закону № 4452-VI встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а саме: уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Таким чином, за змістом вищезазначених норм закону, Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, у справі, яка переглядається, спірні правовідносини виникли у зв'язку з порушенням права позивача на включення до реєстру вкладників, які мають право на виплату гарантованої за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суми.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 оспорював виключно дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як суб'єкта владних повноважень.

За встановлених обставин справи та вимог закону апеляційний суд вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду з указаними вимогами не є підставою для розгляду спору в порядку цивільного судочинства, оскільки він фактично звернувся за захистом прав, порушених суб'єктом владних повноважень, що виникли із адміністративних відносин, тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розгляд справи у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Установивши, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і закриває провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 377, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 жовтня 2018 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіної Марини Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про зобов'язання вчинити дії закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко

С.С. Ткачук