Справа № 666/5971/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення сервітуту, в обґрунтування якого зазначив, що він є співвласником домоволодіння разом з ОСОБА_2, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 4. Позивачу належить 37/100 частини, а ОСОБА_2 63/100 частини. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 540,3 кв.м. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.11.2011 року задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено розділити в натурі вказане вище домоволодіння та визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до І варіанту судової будівельно-технічної експертизи № 761 від 31.10.2011 року. 1989 року ОСОБА_2 зробивши собі каналізаційну трубу, не заперечував щодо підключення позивача до неї, про що свідчить заява підписана головуючим квартирного комітету та розписка, в якій зазначається, що ОСОБА_3 (дружина відповідача) отримала від ОСОБА_4 (дружини позивача) кошти у розмірі 420 р. за підключення до каналізації. Позивач вважає, що ним було правомірно здійснено підключення до каналізації за згоди її власника та подальше користування нею. Відповідач 03.07.2015 року звернувся до позивача з попередженням про те, що відключить каналізаційну трубу позивача від своєї, мотивуючи тим, що бажає переоформити будинок на свого сина, який не хоче, щоб сусіди були підключені до каналізації. Відповідач відключив належний позивачу житловий будинок від каналізації шляхом встановлення заглушки в каналізаційному колекторі, розташованому на земельній спільного користування площею 76,49 кв.м. Позивач зазначає, що не може користуватися каналізаційною мережею, так як відповідач перешкоджає йому в цьому, перекривши трубу.

У звязку з викладеним просить встановити ОСОБА_1 постійний безоплатний сервітут на право користування каналізацією, розташованої на земельній ділянці спільного користування за адресою м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 4, що перебуває у приватній власності ОСОБА_2

Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2018 року розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

На адресу відповідача було направлено копію ухвали суду від 03.07.2018 року.

Відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про встановлення сервітуту. В обґрунтування зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідно до висновку експерта №18/2016 від 18.11.2016 року інша можливість підключення належного ОСОБА_1 житлового будинку до централізованої каналізаційної мережі через трубопровід дворової каналізації прокладений ОСОБА_2, існує. Тобто, ОСОБА_1 може в інший спосіб підключитися до централізованої каналізаційної мережі, а не через прокладений ОСОБА_2 трубопровід дворової каналізації. В 1989 році ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 за спільні кошти провести каналізаційну трубу до центральної каналізації, але він категорично відмовився. Звернувшись з заявою до водоканалу, ОСОБА_2 отримав технічні умови ВУКГ від 19.01.1989 року №40574, на підставі яких був виготовлений проект ОСОБА_5 Укржигренпроект м. Херсон №183289-НК на одну точку підключення. Позивач не питав у ОСОБА_2 дозволу на підключення до каналізації. Він самовільно підключився у його відсутність, вирив яму під трубою, обладнав колодязь, зробив отвір в належній ОСОБА_2 каналізаційній трубі, вивів в колодязь трубу зі свого будинку.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що він категорично не погоджується з викладеними доводами відповідача посилаючись на те, що у висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №18/2016 від 18.11.2016 року вказано, що одним із ймовірних шляхів прокладення окремого трубопроводу дворової каналізації для ОСОБА_1 для транспортування зливових вод до міського колектору є третій спосіб: зробити випуск поруч з існуючим та продовжити його, перетинаючи ділянку спільного користування до ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1 і далі, з поворотом наліво прокласти трубопровід до колектору. Реалізація даного шляху, за умови віднесення нового трубопроводу на достатню відстань від існуючого, технічно можлива, проте повязана з необхідністю втілення складних технічних рішень: перетин існуючого водопроводу та каналізації необхідно організувати із виконанням заходів, спрямованих на захист цих мереж від пошкоджень, а також збудувати додатковий поворотний колодязь відповідно до вимог п.8.8.7 ДБН В.2.5-75:2013. Крім того, зазначає, що реалізація даного способу можлива лише за погодженням з відповідачем, оскільки будівельні та технічні роботи будуть виконуватися на земельній ділянці спільного користування. Враховуючи конфлікт між учасниками процесу, такої згоди ОСОБА_1 від ОСОБА_2 не отримає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.11.2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено, проведено реальний розподіл домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 4 згідно варіанту І висновку судової будівельно-технічної експертизи №761 від 31.10.2011 року, виділивши у власність: ОСОБА_1 житловий будинок літ. «А» вартістю 6355,00 грн. (приміщення 1-3, 1-4, 1-5, 1-6 додаток №2); прибудову літ. «а» вартістю 3128,00 грн. (приміщення І, ІІ, ІІІ додаток №2); сарай літ. «Б» вартістю 329,00 грн.; огорожа №5 вартістю 144,00 грн.; огорожа №3, 1/2 частка, вартістю 21,00 грн.; водопровід №2 вартістю 199,00 грн. Загальна вартість виділеної частини складає 10176,00 грн., що становить 37/100 частину від загального домоволодіння. ОСОБА_2: житловий будинок літ. «В» вартістю 16128,00 грн. (приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9 додаток №2); сарай літ. «З» вартістю 606,00 грн.; водопровід №1 вартістю 246,00 грн.; огорожа №3, 1/2 частка вартістю 21,00 грн.; №4 каналізація вартістю 398,00 грн.; ганок вартістю 85,00 грн. Загальна вартість виділеної частини складає 17484 грн., що становить 63/100 частини від загального домоволодіння.

Крім того, вказаним рішенням визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 4 згідно варіанту І висновку судової будівельно-технічної експертизи №761 від 31.10.2011 року, виділивши у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 276,75 кв.м., у тому числі площа під забудовою, прилегла до передньої межі ділянки; ОСОБА_2 земельну ділянку площею 192,89 кв.м., у тому числі площа під забудовою, прилегла до задньої межі ділянки. У спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишається земельна ділянка для виходу на вул. Дніпропетровську і підходу до задньої сторони житлових будинків літ. «А» та літ. «В» площею 76,49 кв.м., прилегла до житлових будинків літ. «А» та «В».

ОСОБА_1 належить 37/100 частини домоволодіння за адресою м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 4, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33051918 від 02.02.2012 року.

Як вбачається з відповіді МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» від 15.09.2015 року №01/03-08/2755 за адресою м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 4 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мають окремі особові рахунки за послуги водопостачання та водовідведення. Технічні плани земельних ділянок та технічні умови на підключення домоволодіння за вказаною адресою до централізованої каналізації у Водоканалу відсутні.

Відповідно до вимог ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Отже, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною (сусідньою) земельною ділянкою з метою усунення недоліків власної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

На думку суду, аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що сутність права на чужу річ полягає у встановленні спеціального режиму щодо речі та наданні володільцю цього майна особливого статусу щодо користування ним. При цьому, таке користування завжди повинно бути за своїм обсягом меншим, ніж залишкове користування власника обслуговуючої речі.

З роз'яснень, які містяться у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014р. вбачається, що позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до ч. 3 ст. 402 ЦК України він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №18/2016 від 18.11.2016 року інша технічна можливість підключення належного ОСОБА_1 житлового будинку до централізованої каналізаційної мережі, ніж чим через трубопровід дворової каналізації, прокладений ОСОБА_2 існує, хоча здійснення такого підключення потребує реалізації технічних заходів по захисту існуючих дворових мереж водопостачання та каналізації. Опис такої можливості наведено на аркуші 7 експертизи та у схемі додатку 2 до експертизи.

Як роз'яснено у п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76,77 ЦПК України).

Разом з тим, належних, допустимих і достовірних доказів в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування та свідчили б про технічну неможливість підключення належного ОСОБА_1 житлового будинку до централізованої каналізаційної мережі позивач не надав. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про наявність пропозицій зі сторони позивача до відповідача щодо вирішення спірного питання самостійно або шляхом встановлення сервітуту з відповідачем, в той час як відповідно до положень ст.81 ЦПК України саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що посилання позивача на наявність заяви від 13.05.1989 року, підписаної Головуючим квартирного комітету та розписки від 20.05.1989 року, в якій зазначається, що ОСОБА_3, дружина відповідача отримала від ОСОБА_4, дружини позивача, кошти в розмірі 420 крб. за підключення до каналізації, є безпідставними, оскільки в 2011 році змінилися обставини та рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.11.2011 року було проведено реальний розподіл домоволодіння та визначено порядок користування земельною ділянкою.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги тривалі неприязні стосунки сторін, суд вважає, що позивач може вирішити питання прокладання окремого трубопроводу дворової каналізації для транспортування зливових вод до міського колектору іншим запропонованим експертом шляхом, у звязку з чим, суд вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська