Справа № 502/1760/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача

ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5

до

ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору

орган опіки та піклування в особі Кілійської районної державної адміністрації

Одеської області

про

надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.09.2018 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Російської Федерації транзитом через Республіку Білорусь з метою відпочинку без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 на період з 14.12.2018 року по 24.02.2019 року.

В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві зазначає, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 15.11.2016 року розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_2. У заяві позивач зазначила, що нещодавно їй надійшло запрошення від хрещеного батька дитини, ОСОБА_6, який мешкає в Російській Федерації, поїхати до нього на різдвяні канікули з метою відпочинку. Вказує, що 28.08.2018 року та 04.09.2018 року нею за зареєстрованим місцем проживання та місцем працевлаштування відповідача йому було направлено звернення з проханням про надання згоди на тимчасовий виїзд сина, ОСОБА_5 до Російської Федерації на період з 14.12.2018 року по 24.02.2019 року. Однак, на вказані звернення відповідач відмовив. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не навів. Вважає, що відмова відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон ґрунтується виключно на особистих мотивах, тому це питання в добровільному порядку не можливо врегулювати. Вказує, що дії відповідача суперечать інтересам дитини, його фізичному і моральному здоров'ю та розвитку, що є порушенням чинного законодавства щодо прав та інтересів дитини. У зв'язку з цим позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд задовольнити заявлені нею вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позивач разом з дитиною мають намір, за запрошенням хрещеного батька, поїхати на відпочинок до Російської Федерації на різдвяні канікули з метою відпочинку строком з 14.12.21018 року по 24.02.2019 року. На час різдвяної відпуски за дитиною буде збережено місце в ЗДО «Ромашка».

Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити та надати дозвіл на виїзд за межі України її дитині до Російської Федерації транзитом через Республікі Білорусь з метою відпочинку без дозволу та супроводу відповідача.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що з позовними вимогами позивачки не згоден, просить відмовити їй у задоволенні позову, оскільки вони разом не проживають вже 2 роки та вважає, що позивачка їде туди не з ціллю відпочинку, а хоче разом з дитиною переїхати туди на постійне місце проживання та більше не повернеться до України. Зазначив, що позивачка не враховує того, що дитина тяжко переносить переїзди у транспорті, її захитує, а відстань куди вони збираються їхати становить близько 9000 км., також те, що там субарктичний клімат та середня температура у період на який вони їдуть становить -26 градусів по Цельсію.

Представник третьої особи у судовому засідання позовні вимоги позивачки підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що сторони не мешкають разом на протязі двох років та твердження відповідача, що дитину захитує у транспорті та мати може не повернутися до України, залишаючись там на постійне місце проживання є голослівними та нічим не підтверджуються.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 12 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1, актовий запис №182.

Відповідно до рішення Кілійського районного суду Одеської області від 15.11.2016 року (справа №502/2330/16-ц), шлюб, зареєстрований 27.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 9, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - розірвано.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом ведення Реєстру територіальної громади міста апарату виконавчого комітету Кілійської міської ради за № 516 від 07.08.2018 року.

Згідно акту про встановлення фактів від 27.09.2018 року, зробленого депутатом Кілійської міської ради Сухань А.В., ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_1 самостійно виховує сина - ОСОБА_5. Батько, ОСОБА_3 участі у виховані сина не приймає, останній раз відвідував сина у кінці січня 2018 року. Вказане підтверджують сусіди: ОСОБА_8 (АДРЕСА_3), ОСОБА_9 (АДРЕСА_4).

Відповідно до свідоцтва «Таинство крещения и миропомазания» від 06.06.2015 року хрещення над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснено 06.06.2015 року, хрещеними батьками записані: ОСОБА_6, ОСОБА_10.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення прохання ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, відповідачем було отримання 28.08.2018 року за місцем праці ТОВ «Лад» (м. Кілія, вул. Букова, 5) та 31.08.2018 року за місцем проживання (АДРЕСА_5).

Заявою від 29 серпня 2018 року, підпис на якій посвідчено нотаріусом нотаріального округу Пуровського району Ямало-Ненецького автономного округу Чуличковим В.О., зареєстровано в реєстрі за № 89/40-н/89-2018-2-514, ОСОБА_6 дав згоду на проживання в Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_1 громадян України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які прибувають з метою відпочинку, терміном з 14 грудня 2018 року по 24 лютого 2019 року.

Поїздка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Російської Федерації у період з 14.12.2018 року по 24.02.2019 року, також підтверджується квитками на літак.

Відповідно до договору добровільного комплексного страхування від 22.10.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 застраховані Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» на одноразову поїздку з 12.12.2018 року по 24.02.2019 року.

Згідно довідки, виданої Закладом дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» 05.10.2018 року за ОСОБА_5 буде збережено місце в ЗДО «Ромашка» на час відпустки з 14.12.2018 року по 24.02.2019 року.

З довідки, виданої лікарем Кілійської амбулаторної загальної практики сімейної медицини ОСОБА_13 20.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на «Д» обліку не перебуває. Вихованням, доглядом та лікуванням займається тільки мати ОСОБА_1. Дитина чиста, доглянута, в психофізичному розвитку відповідає віку.

Відповідно до довідки, виданої адміністрацією поселення 23.10.2018 року за №19, багатоквартирний будинок АДРЕСА_1, 1987 року будови, не аварійний, підключений до електроенергії, є гаряча та холодна вода, підключений до центрального опалення.

Відповідно до лікарського свідоцтво про стан здоров'я № 2855, виданого 30.10.2018 року лікарем диспансерно наркологічного відділення ОСОБА_6 за результатами медичного огляду ознак психічних розладів і наркологічних захворювань не виявлено. Відомостей про лікування і нагляду у лікаря психіатра, психіатра-нарколога по місцю реєстрації не має.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими Договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки, щодо дитини.

На підставі ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних повноважень.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 зі змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду їх малолітньої дитини є обґрунтованими та в силу п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 18, 141, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній дитині, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, до Російської Федерації транзитом через Республіку Білорусь з метою відпочинку без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на період з 14.12.2018 року по 24.02.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Згідно п. 15.5 Розділу VІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан