Провадження №2/155/802/18
Справа №155/1250/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його двоюрідний брат ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на майно. Позивач є єдиним спадкоємицем майна померлого брата за законом. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, земельна ділянка згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2007 року та майновий пай згідно з свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 від 22 березня 2002 року. Позивач спадщину прийняв, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, у позивача виникла необхідність у встановлення факту родинних відносин із покійним братом, оскільки в нього відсутні документи про родинні відносини, які б підтвердили даний факт. Просить позов задовольнити, встановити факт родинних відносин з покійним двоюрідним братом, а також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом п'ятої черги на вищевказане майно.

Представник позивача, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача - Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 липня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 було відмовлено.

Свідоцтвом про народження стверджується, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, його батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свідоцтвом про народження стверджується, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Свідоцтвом про народження стверджується, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Його батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Свідоцтвом про одруження стверджується, що ОСОБА_11 14 лютого 1972 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила дівоче прізвище «ОСОБА_7» на «ОСОБА_4».

Згідно з свідоцтвом про народження, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Його батьками зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, ОСОБА_14 19 березня 1964 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 і змінила дівоче прізвище «ОСОБА_7» на «ОСОБА_2».

Довідкою Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області №127 від 26 квітня 2018 року стверджується, що єдиним спадкоємцем майна за законом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 Заповіти в сільській раді ОСОБА_2 не посвідчував.

Згідно з відповіді Горохівської державної нотаріальної контори №1764/01-09 від 04 жовтня 2018 року, після померлої ОСОБА_13 спадкова справа не заведена.

Згідно з відповіді Горохівської державної нотаріальної контори №1764/01-09 від 04 жовтня 2018 року, після померлого ОСОБА_12 спадкова справа не заведена.

З спадкової справи, заведеної після померлого ОСОБА_2 видно, що від імені ОСОБА_1 до державної нотаріальної контори надходила відповідна заява про прийняття спадщини. Інші спадкоємці з заявами не зверталися.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка відповідних розмірів.

Згідно з свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії НОМЕР_2 від 22 березня 2002 року, ОСОБА_2 належить майновий пай на відповідну суму.

Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом п'ятої черги після померлого ОСОБА_2, прийняв спадщину.

За змістом ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом п'ятої черги в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, ч.4 ст.206, ст.ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1265 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування», п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року є двоюрідним братом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати в порядку спадкування за законом п'ятої черги за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, як на спадкове майно померлого ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати в порядку спадкування за законом п'ятої черги за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2007 року, як на спадкове майно померлого ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати в порядку спадкування за законом п'ятої черги за ОСОБА_1, право власності на майновий пай згідно з свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 від 22 березня 2002 року, як на спадкове майно померлого ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Голова Горохівського районного суду Адамчук Г.М.