АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/458/18Головуючий по першій інстанції
Категорія: 19,27 Позарецька С.М. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2017 року (ухваленого 28 грудня 2017 року о 15 год. 56 хв. під головуванням Позарецької С.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни про визнання неправомірними дій ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором,-:

в с т а н о в и в :

05 грудня 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіна М.А. звернулася в суд із позовними вимогами, які 13 червня 2017 року уточнила, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18 травня 2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи - ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочату процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М.А.

Рішенням № 213 від 22 лютого 2016 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної М.А. продовжено на два роки строком до 19 березня 2016 року.

Позивач зазначає, що між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 144 від 06 червня 2006 року, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 38 000 доларів США у тимчасове користування до 03 червня 2011 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (13,5 % річних).

Відповідно до умов договору, повернення кредиту має здійснюватись у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням щомісячно рівними частинами по 655,17 доларів США до «10» числа кожного місяця.

Банк умови договору виконав в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2009 року стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 1444 від 06 червня 2006 року в розмірі 188 279,44 грн., з яких: кредит - 23 293,65 дол. США , відсотки - 1 023,08 дол. США, штраф - 8 775,78 грн.

Незважаючи на рішення суду від 28.01.2009 року, зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Станом на 29 травня 2017 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 653 858,46 грн., з яких: кредит - 3 029,12 дол. США; відсотки - 16 520,20 дол. США; комісія за РО - 0,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 138 824,43 грн.

Всього заборгованість за тілом та відсотками по кредиту становить 19 549,32 дол. США, що еквівалентно 515 034,03 грн. (за курсом НБУ на 29.05.2017 року).

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 547 101,76 грн., з яких відсотки за користування кредитом - 15 497, 12 дол. США, що еквівалентно 408 227,33 грн. (по курсу НБУ 1 долар США становить 26,345368 грн.); пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 138 824,43 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

04 травня 2017 року ОСОБА_3 подав у суд зустрічну позовну заяву до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. про захист прав споживача, визнання неправомірними дій щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором № 144 від 06 червня 2006 року (т.1 а.с. 124-144).

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що уповноважена особа ФГВФО при зверненнях в інтересах банку до суду з вимогою про стягнення заборгованості з позичальника не є суб'єктом владних повноважень.

Зазначає, що 09 лютого 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2009 року за позовом ПАТ «ВіЕйБіБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 144, який звернуто до виконання через органи ДВС.

Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, шляхом продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження із початковою ціною 202 450,00 грн. За даним судовим рішенням банк не звертався до органів ДВС із виконавчим листом.

А також, позивач вважає, що банк змінив строк дії договору в односторонньому порядку, звернувшись до суду про стягнення всієї суми кредиту.

Між тим, на даний час банк жодних дій щодо реалізації предмета іпотеки не провів, майно не реалізоване, що свідчить про прострочення кредитора та неправомірне нарахування процентів, штрафних санкцій та інших платежів за кредитним договором.

При цьому, 29 листопада 2016 року, відповідач за зустрічним позовом знову звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 всієї суми боргу у вигляді відсотків та штрафних санкцій у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, тобто заявлено одну і ту ж вимогу про стягнення боргу.

Позивач вважає, що банк в особі уповноваженої особи ФГВФО, не вправі одночасно порушити одну і ту ж вимогу про стягнення боргу.

А також, позивач ОСОБА_3 вказує, що з 12 квітня 2008 року, а не здати вступу в силу рішення суду від 28 січня 2009 року, припиняється право банку на нарахування відсотків і пені.

Тому ОСОБА_3 просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором № 144 від 06 червня 2006 року за період з 04.12.2008 року по 07.11.2016 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду та об'єднано із первісним позовом в одне провадження.

Відповідач ОСОБА_3 04 травня 2017 року до суду подав заяву про застосування строків позовної давності і просив з цих підстав відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. (т. 2 а.с. 1-6).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 та його представника у закритті провадження у справі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2017 року позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіної М.А. про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість за кредитним договором № 144 від 06 червня 2006 року: відсотки за користування кредитом в розмірі 1 644,03 дол. США, що еквівалентно 43449 грн. 36 коп. (за курсом НБУ 100 доларів США станом на 12.05.2017 року складає 2642,8930 грн.) та пеню в розмірі 30 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 2 252 грн. 29 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Славкіної Марини Анатоліївни про визнання неправомірними дій ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором відмовлено.

Вирішено судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи частково позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіної М.А., суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання процентів за користування кредитором та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що до застосування підлягають строки позовної давності та відповідно до задоволення позовні вимоги за період з 04.12.2013 року по 12.05.2017 року (дата внесення остаточних коштів боржником на погашення боргу).

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач в особі уповноваженої особи ФГВФО виступає від імені сторони правочину - кредитного договору від 06.06.2006 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3, а тому має право на звернення до суду із даним первісним позовом, в том числі і про стягнення нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Крім того, на думку суду, відповідачем в судовому засіданні жодним чином не доведено, що він не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора. Доводи заперечень проти первісного позову та зустрічного позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

В апеляційній скарзі, поданій 08 лютого 2018 року, ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання неправомірними дій банка щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором, з підстав необ'єктивного, неправильного, неповного дослідження доказів та їх оцінки, порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не застосовано ряд законів та норм, які мають підлягати до застосування при визначенні дій неправомірними, виконання за якими порушує публічний порядок, створює приховані несправедливі та дискримінаційні умови, що вводять споживача фінансових послуг в оману, при виконанні якого є прояв агресивної підприємницької практики.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено суть позову, при визначенні обставин суд вийшов за межі позовної заяви.

При цьому, також посилається і на підстави наведені в зустрічному позові.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду відповідає приведеним вимогам законодавства.

03 квітня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про залучення правонаступника позивача на підставі ст. 55 ЦПК України.

Товариство просило суд залучити процесуального правонаступника позивача до розгляду даної справи, а саме залучити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у зв'язку з переходом до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прав позивача, як кредитора відповідно до Кредитного договору № 144 від 06 червня 2006 року, який був укладений між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2018 року клопотання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволено.

Залучено до участі в справі правонаступника позивача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Предметом апеляційного розгляду згідно апеляційної скарги ОСОБА_3 є рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про захист прав споживачів, визнання неправомірними дій банка щодо нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Судом установлено, підтверджено матеріалами справи, що 06 червня 2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 144, за яким ОСОБА_3 отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в розмірі 38 000 доларів США. Термін користування кредитом встановлений до 03 червня 2011 року. Плата за користування кредитом визначена 13,5% річних (п.1.1.3 договору) (т. 1 а.с.6-10).

За умовами договору повернення кредиту здійснюється у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням: щомісяця рівними частинами по 655,17 доларів США до 10го числа кожного місяця. Моментом (днем) повернення кредиту, вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитодавця: суми кредиту, процентів, комісій та штрафних санкцій, визначених цим договором (п.2.3 договору).

Проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, із розрахунку рік - рівний 366 дням, місяць - календарній кількості днів (п.2.4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3 цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем.

Згідно до п. 7.5 договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов'язань.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.01.2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованість, яка нарахована станом на 04.12.2008 року в розмірі 188 279 грн. 44 коп., державне мито в розмірі 1 700 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 30 грн., а всього - 190 009 грн. 44 коп.(т. 1 а.с. 14, 15).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.06.2013 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 06.06.2006 року в розмірі 112 031 грн. 44 коп., звернуто стягнення на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 106-107).

Центральним відділом ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 11592240 (в подальшому зведене) з виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси № 2-658/09 від 12.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 190 009,44 грн.

Постановою державного виконавця від 19.06.2017 року дане виконавче провадження закінчене у зв'язку із повним фактичним виконанням виконавчого документу (а.с. 212, т. 2).

З матеріалів справи вбачається, а саме з інформації № 141-26/18454 від 14.07.2017 року, наданої начальником Центрального відділу ДВС, що починаючи з 24.02.2009 року державним виконавцем здійснювались дії щодо виконання виконавчого листа № 2-658/09. Протягом часу з 24.02.2009 року по 12.05.2017 року ОСОБА_3 в примусовому порядку виконував судове рішення, шляхом погашення заборгованості і останній платіж був ним здійснений 12.05.2017 року (т. 2 а.с.239-242).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє, зокрема боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником вчасно, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував строк позовної давності, за наявності підстав для його застосування, є безпідставними.

Суд першої інстанції встановивши, що згідно до умов спірного договору він діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, те що позовна заява була направлена позивачем поштовим відправленням 04.12.2016 року, до суду надійшла 05.12.2016 року, заборгованість по відсотках за користування кредитом нарахована за період з грудня 2008 року по 29 травня 2017 року, а пеня за один рік з червня 2016 року по травень 2017 року включно, враховуючи подану ОСОБА_3 заяву про пропуск строку позовної давності, вимоги статей 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку, що строки позовної давності підлягають застосуванню, відповідно за первісним позовом до задоволення підлягають позовні вимоги за період з 04.12.2013 року по 12.05.2017 року - по дату внесення остаточних коштів боржником на погашення боргу.

За встановлених судом обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності щодо стягнення відсотків за користування кредитом повинен рахуватись з моменту направлення ОСОБА_3, як боржнику, вимоги від 12.04.2008 року не ґрунтуються на вимог цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Не заслуговує на увагу і посилання ОСОБА_3, викладене в апеляційній скарзі, на те, що суд при ухвалені оскаржуваного рішення не взяв до уваги те, що рішенням суду від 06.06.2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 06.06.2006 року в розмірі 112 031 грн. 44 коп. було звернуто стягнення на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, так як суд встановив, що боржник у період з 24.02.2009 року по 12.05.2017 року в примусовому порядку погашав заборгованість, у зв'язку з чим приведене рішення суду і не зверталось до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, а не на допустимих доказах спростовуються саме тими письмовими доказами, які наявні в справі та на підставі яких суд мотивував свої висновки.

Інші доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають.

Таким чином доводи ОСОБА_3 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права є необґрунтованими.

Розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість за кредитним договором сторонами не оскаржується.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, з огляду на викладені в ній доводи, підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

Повний текст постанови суду виготовлено 05 травня 2018 року.