КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року місто Київ.

Справа 2-539/95

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3623/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року, (у складі судді Корнієнка С.В. інформація про складання повного тексту ухвали відсутня ) про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору дарування житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Васильківського районного суду від 03.01.1996 року по цивільній справі № 2-539-95 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок недійсним та визнання недійсним договору дарування житлового будинку, про встановлення факту прийняття спадщини, між сторонами була затверджена мирова угода.

Заявник ОСОБА_1, відповідач по цивільній справі, звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого вищезазначеного судового провадження, оскільки документи, які були приєднані до матерів цивільної справи №2-539/95, містять інформацію, яка необхідна для вирішення спору з приводу укладеної мирової угоди.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору дарування житлового будинку.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, визнати мирову угоду від 03.01.1996 р., акт на право власності та речові права на земельну ділянку, визнати право власності на житловий будинок, договір дарування та присадибну ділянку за ОСОБА_1.

Посилалась на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою згідно ст. 263 ЦПК України, постановлена з порушенням норм матеріального права та з недотриманням норм процесуального права, без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, а також постановлена на підставі не пово з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Вказувала на те, що метою звернення до суду із заявою про відновлення втраченого позовного провадження є відновлення незаконно втрачених прав. Вважає , що її право порушено діями позивачів, які на її думку підробили документи у справі №539 від 03.01.1996 р. з метою заволодіння майном, яке було предметом мирової угоди.

Також посилалась на те, що позивачі порушили умови мирової угоди, не виконуючи свої зобов'язання та не звернувшись до суду з відповідними заявами щодо присадибної земельної ділянки, яка є невід'ємною частиною садиби.

Скаржниця вказувала на те, що при укладенні мирової угоди представники сторін не врахували вимог законодавства щодо істотних умов і тому вона звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого позовного провадження, оскільки прийшла до висновку, що укладена нею мирова угода не відповідає її інтересам та є несправедливою.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив від представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження без розгляду.

Посилався на те, що заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження не відповідає вимогам ст.491 ЦПК України, крім того, вказав що заявниця надала недостовірну інформацію про втрату провадження №2-539/95, оскільки вони перебували в архіві суду і були витребувані судом першої інстанції для огляду в судовому засіданні.

Також, вказував на те, що метою відновлення втраченого судового провадження може бути отримання завіреної копії рішення суду, виправлення описок чи помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов'язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо, від мети відновлення втраченого судового провадження залежить обсяг документів , які будуть відновлені.

Однак, зазначив представник ОСОБА_6, заявницею у заяві заявлені вимоги щодо вирішення її майнових прав та інтересів без звернення до суду з позовом, а тому він вважає, що нею обрано помилковий спосіб захисту її майнових прав, що є підставою згідно ч.2 ст. 492 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи скарги підтримала.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення ОСОБА_1, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.489 ЦПК України,втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як вбачається з положень ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до положень ч.3ст.494 ЦПК України, у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз'яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Як встановлено судом першої інстанції, цивільна справа №2-539-95 не втрачена, що підтверджується тим, що заявниця ознайомилась з нею 27.11.2017 року. Крім того, судом першої інстанції в судовому засіданні було оглянуто матеріали справи та встановлено, що документи, які заявниця просить відновити шляхом процедури відновлення втраченого судового провадження наявні в матеріалах справи № 2-539-95.

За встановлених обставин суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться скаржницею фактично до того, що вона просить переглянути мирову угоду, укладену між сторонами по цивільній справі № 2-539-95 та затверджену рішенням Васильківського районного суду від 03.01.1996 року та визнати за нею право власності на майно, що було предметом мирової угоди.

Разом з тим ЦПК України передбачений інший порядок скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Посилання заявниці на підробку документів у справі, в якій затверджувалась мирова угода, є не доведеними та не визначені законом як підстави для відновлення провадження.

Заявниця фактично плутає поняття відновлення провадження після скасування ухвали про закриття провадження у зв'язку з укладенням мирової угоди, та відновлення втраченого провадження.

Вимоги апеляційної скарги фактично є новими позовними вимогами, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції та заявлені з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, а тому вони не можуть бути прийняті і розглянуті судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без задоволення, а судове рішення без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12.12.2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

М.М. Іванченко