н/п 2/490/566/2018 Справа № 490/5184/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О. А.

за участю секретаря судового засідання Кваши С. О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частково недійним та визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання права власності на автомобіль DAEWOO NEXIA 1.5, державний номер реєстрації НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5, синього кольору, 2008 року випуску.

В уточненій позовній заяві до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 від 25 липня 2017 року (а.с. 32-33, 42-43) в обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 15 січня 2009 року він придбав зазначений автомобіль, раніше належний ОСОБА_3, з штрафстоянки АТ "УкрСиббанк", уклав 15 січня 2009 року з АТ "УкрСиббанк" договір поруки та виплатив у повному обсязі заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 23 січня 2008 року № 0. Неможливість переоформити автомобіль на своє ім'я належним чином спонукало позивача звернутися до суду.

Наступною уточненою позовною заявою від 16 травня 2018 року (а.с. 65-67) позивач фактично змінив підставу позову, пославшись в обгрунтування позовних вимог на те, що спірний автомобіль був придбаний ОСОБА_3 у кредит за № 0 від 23 січня 2008 року у АТ "УкрСиббанк" для позивача з домовленістю подальшого переоформлення транспортного засобу на позивача. 15 січня 2009 року позивач уклав з АТ "УкрСиббанк" договір поруки та виплатив заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором. У зв'язку з припиненням спілкування з ОСОБА_3 та відмовою останнього переоформити автомобіль на позивача через брак вільного часу, позивач звернувся до суду. Зазначає, що користується автомобілем весь цей час з моменту придбання, несе витрати на утримання цього майна та ремонт, що підтверджується доданими доказами.

Остаточно позивач просив визнати частково недійсним у частині покупця укладений 22 січня 2008 року договір купівлі-продажу вказаного автомобіля , перевівш право покупця за цим договором на ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль.

Представник АТ "УкрСиббанк" надав письмові заперечення проти позову від 13 березня 2018 року (а.с. 55-56), згідно з якими вважав позовні вимоги необгрунтованими та незаконними, посилався на статтю 328 ЦК України та зазначав, що факт виконання поручителем обов'язку з погашення кредиту, як солідарного боржника, за позичальника не є законною підставою для переходу до поручителя права власності на заставлене майно.

ОСОБА_3 надав до суду заяву від 05 липня 2018 року, в якій просив розглядати справу без його участі, підтримав позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, повідомив суд, що з позовом згоден (а.с. 108).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в уточненій позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, представників не направили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

За клопотанням позивача, ухвалою суду про забезпечення доказів від 16 травня 2018 року, у ПАТ "УкрСиббанк" витребувано належним чином завірену копію договору застави від 23.01.2008 на транспортний засіб DAEWOO NEXIA 1.5, 2008 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладеного між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3; відомості про припинення обтяження та скасування записів про відчуження з державного реєстру на транспортний засіб DAEWOO NEXIA 1.5, 2008 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип т/з - легковий Седан-В (а.с. 103).

11 вересня 2018 року представник АТ "УкрСиббанк" надав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 114) для надання додаткового часу для пошуку/отримання документів, вказаних в ухвалі про забезпечення доказів.

13 вересня 2018 року, на виконання ухвали про забезпечення доказів від 16 травня 2018 року, представник АТ "УкрСиббанк" надав письмові пояснення (додаткові), якими повідомив про погашення в повному обсязі у грудні 2011 року заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором та припинення обтяження заставного майна, а також неможливість надання копії договору застави автомобіля у зв'зку із знищенням цього документа за закінченням строку зберігання. До зазначених письмових пояснень банком додано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11 вересня 2018 року за № 56869753, копію письмових заперечень банку від 12.03.2018, копію довіреності представника (а.с. 115-124).

Будь-які інші клопотання від сторін у справі до суду не надходили.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків, наведених нижче.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

15 січня 2009 року ММРЕВ ВДАІ УМВС в Миколаївській області видало позивачу тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб DAEWOO NEXIA 1.5, 2008 року випуску, колір синій, шасі (рама) № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип т/з - легковий Седан-В, в якому зазначено, що зазначений талон дійсний за наявності свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 до 15 січня 2029 року (а.с. 7).

Із змісту тимчасового талону випливає наявність свідоцтва про реєстрацію траснпортного засобу, що свідчить про його реєстрацію в установленому порядку згідно з Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (далі - Правила № 1388).

Разом з тим, правовстановлювального документу на автомобіль, на підставі якого була проведена його державна реєстрація, або його копії, копії свідоцтва про реєстрацію спірного транспортного засобу суду сторонами не надавалось.

Отже, на підставі доказів, наданих сторонами, неможливо встановити власника спірного транспортного засобу, дату і підстави набуття на нього права власності.

Встановлено, що позивач здійснював тонування автомобіля Nexia, державний номер НОМЕР_2, на підтвердження чого надав копію гарантії, виданої ОСОБА_5 15.10.2015 (а.с. 68), придбавав автошини, авточохли, деталі, замовляв послуги з ремонту транспортного засобу, що підтверджується копіями товарних чеків та видаткових накладних (а.с. 69-71, 73-75).

Позивач укладав договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , що підтверджується копіями полісів № АЕ / 1916506, № ВВ / 9664504, № АА / 0620922, № АА / 7184915, № АІ / 5559434 (а.с. 76-80).

Отже, судом встановлено, що позивач має право керувати спірним транспортним засобом, який перебуває в його користуванні.

15 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки б/н (а.с. 6)., згідно з яким позивач (поручитель) зобов'язався перед кредитором (банком) відповідати за невиконання ОСОБА_3 (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 23 січня 2008 року, укладеного між кредитором і боржником у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктами 1.3., 1.4. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т. ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору; відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно з пунктом 2.4. договору поруки, до поручителя, який виконав зобов'язання боржника за Основним договором, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням.

Копії кредитного договору суду сторонами не надавалось. З наявної копії Додатку № 2 до кредитного договору вбачається, що АТ "УкрСиббанк" і ОСОБА_3 узгоджено графік погашення кредиту на період з 23.01.2008 по 22.01.2015 (а.с. 22-23).

З наданої суду копії додаткової угоди № 1 від 16 січня 2009 року до кредитного договору № 0 від 23 січня 2008 року вбачається, що АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо змін у строку оплати процентів за кредитним договором, наслідків повернення позичальником всієї суми кредиту та нової редакції Додатку № 1 до кредитного договору (а.с. 22). Копії Додатку № 1 суду не надавалось, тому встановити його зміст неможливо.

Позивач сплачував АТ "УкрСиббанк" грошові кошти в рахунок погашення кредиторської заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 480, що підтверджується копіями квитанцій про сплату (а.с. 8-21, 81-89).

Як вбачається з письмових заперечень АТ "УкрСиббанк", у грудні 2011 року кредит ОСОБА_3 був повністю погашений. Претензій за вказаним кредитом банк не висував ані до позичальника, ані до поручителя (а.с. 55-56).

Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11 вересня 2018 року № 56869753 підтверджується відсутність обтяжень рухомого майна ОСОБА_3 заставою АТ "УкрСиббанк" (а.с. 117-119). Разом з тим з даного Витягу вбачається, що 12.09.2013 року, 28.12.2015 року, 07.09.2018 року на все рухоме майно ОСОБА_3, накладено арешт за Постановами про арешт майна боржника різних відділами ДВС в Миколаївській області. Публічне обтяження є чинними на час розгляду спарви.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Статтею 4 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права вланості складають права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно із статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом статті 204 ЦК України, діє презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 655 ЦК Уукраїни, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 359/4092/15-ц.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

За рішенням суду право власності набувається лише за статтями 335, 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (астина перша статті 328 ЦК України). Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 522/12709/14-ц.

За змістом статті 546 ЦК України, порука є видом забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 556 ЦК України встановлені права поручителя. Зокрема, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Отже, у разі виконання позивачем обов'язку ОСОБА_3 за кредитним договором перед АТ "УкрСиббанк" позивач набуває прав, передбачених статтею 556 ЦК України. Разом з тим, у будь-якому разі виконання поручителем обов'язку боржника перед кредитодавцем не тягне за собою виникнення права власності на річ, придбану за кредитні кошти.

Факт здійснення позивачем оплат за кредитом замість ОСОБА_3 не свідчить про недійсність договору, за яким набуто право власності на спірний автомобіль.

Копія тимчасового реєстраційного талону на ім"я позивача підтверджує право позивача на керування спірним транспортним засобом. Зокрема, згідно з пунктом 6 Правил № 1388 (тут і далі за текстом здійснені посилання на Правила № 1388 у редакції станом на дату видачу тимчасового реєстраційного талона), за письмовою заявою власника транспортного засобу - фізичної особи про надання права керування цим транспортним засобом іншій фізичній особі (за умови пред'явлення документів, що посвідчують особу власника та цю особу) підрозділом ДАІ видається тимчасовий реєстраційний талон на термін, зазначений у заяві. При цьому в графі "особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _______ за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /технічного паспорта/ серія ____N________". Заява подається власником транспортного засобу особисто або уповноваженою ним особою.

Пунктом 8 Правил № 1388 визначено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості. Перелік документів, що посвідчують правомірність придбання транспортних засобів і на підставі яких проводиться реєстрація, визначено у цьому самому пункті Правил № 1388, зокрема, до таких документів віднесено довідку-рахунок за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил, видану суб'єктом підприємницької діяльності, який реалізує транспортний засіб, договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб, тощо.

Згідно з пунктом 15 Правил № 1388, на зареєстровані транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію.

Судом враховано що відповідно до положень ст. 81 ЦПК України обов"язок доказування покладається на сторони у справі. Зокрема, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, копій договору купівлі-продажу від 22 січня 2008 року, рахунка ЄГП-91 8307 від 21.01.2008, на які посилається позивач в уточненій позовній заяві, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії кредитного договору від 23 січня 2008 року № 0 та інших будь-яких доказів, на підтвердження належності спірного транспортного засобу ОСОБА_3, його придбання ОСОБА_3 за кредитні кошти у АТ «УкрСиббанк», відсутності волевиявлення ОСОБА_3 щодо набуття права власності на спірний автомобіль, а також наявності обставин, передбачених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, суду не надано.

З підстав недоведеності обставин, що можуть тягнути за собою недійсність договору, за яким певною особою набуто право власності на спірний автомобіль, суд не застосовує статтю 217 ЦК України, на яку посилається позивач.

Надані позивачем письмові докази, що підтверджують обслуговування спірного автомобіля, страхування відповідальності тощо доводять факт користування спірним транспортним засобом, але не набуття права власності на нього та придбання його саме позивачем як стороною покупця за договором , так само як і тимчасовий реєстраційний талон, який підтверджує право керування автомобілем, надане позивачу його власником.

Суд також не бере до уваги розписку позивача про отримання грошових коштів в сумі 80 000,00 грн., оскільки, в обгрунтування позовних вимог позивач посилається на оплату ним боргу відповідача ОСОБА_3 за кредитом, здійснення позивачем страхування цивільної відповідальності та витрати на утримання автомобіля як на підставу набуття ним права власності на нього. Посилань на укладання певного договору купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем і ОСОБА_3 уточнена позовна заява не містить.

Отже, суд вважає не доведеними обставини, на які посилався позивач, в обгрунтування позовних вимог, в тому числі обставину відмови ОСОБА_3 від переоформлення спірного транспортного засобу на позивача у встановленому законом (позасудовому) порядку.

Як вбачається із заяви від 05 липня 2018 року, ОСОБА_3 не заперечує проти позову.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону чи порушує права , свободи чи інтереси інших осіб , суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову .

Разом з тим, інший відповідач заперечує проти задоволення позову, а також суд враховує наявність арешту на спірний автомобіль за боргами відповідача, що свідчить про відсутність законних підстав для задоволення позову у зв"язку з визнанням позову ОСОБА_3

З'ясувавши обставини, що мають значення для справи, всебічно оцінивши досліджені докази як у сукупності, так і кожний окремо, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені та не грунтуються на законі, отже позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, сплачений позивачем судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 1-18, 141, 209 -41, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_3 про про визнання договору купівлі-продажу частково недійним та визнання права власності на автомобіль - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", місцезнаходження: вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09807750.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Суддя О. А. Гуденко