Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 638/20780/15-ц

провадження № 61-9257св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді Шишкіна О. В., від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Шевченко Н. Ф., Івах А. П., Бобровського В. В., від 24 травня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є двоюрідною племінницею померлої, та визнання в порядку спадкування права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка за життя належала на праві власності ОСОБА_5

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що, будучи двоюрідною племінницею померлої, у лютому 2013 року вона звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу. Проте, після шестимісячного строку після відкриття спадщини, з'ясувалось, що у ОСОБА_3 недостатньо документальних підтверджень перебування у родинних відносинах з ОСОБА_5 Родинні відносини з померлою позивач доводить тим, що її прабабця та прадідусь є рідними бабусею та дідусем ОСОБА_5, тобто вона є спадкоємцем п'ятої черги на спадкове майно, а саме - зазначену квартиру в м. Харкові.

Із урахуванням зазначеного ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_5, 1944 року народження, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 1971 року народження, а саме: що ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею ОСОБА_5, а відповідно ОСОБА_5 є двоюрідною тіткою ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею померлої, п'ятого ступеню споріднення та єдиним спадкоємцем ОСОБА_5, однак звернувшись до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, вона одержала відмову у зв'язку із відсутністю документів, які б підтверджували ступінь споріднення із нею, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. ОСОБА_3 довела факт родинних відносин між нею та ОСОБА_5, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції, зокрема, вказав, що позивачем доведено належними доказами факт родинних відносин із спадкодавцем, що зокрема підтвердили свідки у судовому засіданні у суді першої інстанції, позивачем підтверджено факт спілкування шляхом листування із спадкодавцем, позивач після смерті ОСОБА_5 займалася її похованням.

07 червня 2016 року Харківська міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2016 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник зазначив, що позивач не довела належними та допустимими доказами факт родинного споріднення із спадкодавцем, оскільки наявність фактичних сімейних відносин задля отримання спадщини потребує документального підтвердження. Наявність у позивача вітальних листівок не підтверджує факт родинних стосунків із ОСОБА_5

21 червня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення, а у вересні 2016 року доповнення до заперечень, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на подану касаційну скаргу Харківської міської ради. У запереченнях, із урахуванням їх доповнень, ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, зазначає, що судами попередніх інстанцій було правильно застосовано до даних правовідносин норми матеріального права, встановлено обставини справи та обґрунтовано задоволено позовні вимоги. Позивач довела, що вона є двоюрідною племінницею ОСОБА_5.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина, яка складається з вищевказаної квартири, яка належала померлій на праві приватної власності (а.с.14).

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_3 звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 90).

ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла, однак отримати свідоцтво про право власності не може, оскільки збереглися не усі документи, які б підтверджували родинні стосунки між позивачем та ОСОБА_5

ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_6) є матір'ю померлої ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (актовий запис № 234 від 04 квітня 1944 року) та довідкою державної казенної установи «Державний архів Брянської області» № К-24 від 29 квітня 2013 року, які засвідчують факт народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 за старим стилем, а також те, що її батьком є ОСОБА_7, а мати - ОСОБА_9 (так записано в документі) (а.с.15, 24).

Бабуся ОСОБА_3 - ОСОБА_6, 1900 рокународження, її свідоцтво про народження не збереглось, проте позивач наполягає, що її батьком є ОСОБА_7, а мати - ОСОБА_9 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про народження матір ОСОБА_3 - ОСОБА_10 народилася у 1938 році, її батьками є: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 31).

У 1957 році відповідно до свідоцтва про одруження від 17 грудня 1957 року ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_14, який 05 березня 1969 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 32-33).

Відповідно до свідоцтва про одруження 13 квітня 1969 року ОСОБА_10 (ОСОБА_10) уклала шлюб із ОСОБА_16 (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла (а.с.36).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 (після шлюбу ОСОБА_3.), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьками є: ОСОБА_16 та ОСОБА_10 (а.с. 39).

11 червня 2013 року ОСОБА_3 уклала Шлюб із ОСОБА_19 і її прізвище після шлюбу стало - ОСОБА_3 (а.с. 40).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Статтею 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 довела факт її родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме те, що ОСОБА_5 є двоюрідною тіткою позивача по лінії її рідної бабусі ОСОБА_14, яка відповідно є рідною сестрою ОСОБА_6, яка є матір'ю спадкодавця ОСОБА_5. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є батьками бабусі позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка являється матір'ю спадкодавця.

Той факт, що мати спадкодавця та бабуся позивача є рідними сестрами підтверджується однаковим дівочим прізвищем та по батькові ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також показами свідків допитаних у судовому засіданні ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 згідно пояснень яких, позивач ОСОБА_3 є двоюрідною племінницею померлої ОСОБА_5 Свідки були допитані в суді першої інстанції у відповідності до вимог закону, попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, склали присягу.

Факт спілкування та підтримання родинних стосунків спадкодавця та позивача підтверджується також численними вітальними листівками (а.с. 43-50). Крім того, позивач після смерті ОСОБА_5 займалася її похованням.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди правильно застосували до даних правовідносин норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 довела її родинні стосунки із ОСОБА_5, а саме той факт, що вона є двоюрідною племінницею спадкодавця і спадкоємцем п'ятої черги за законом. Оскільки архівні копії свідоцтва про народження бабусі позивача не збереглися, встановлення факту родинних відносин із двоюрідною тіткою позивача ОСОБА_5 мають для позивача юридичне значення - виникнення права на спадкування. Враховуючи встановлені обставини, суди дійшли вірного висновку про визнання за позивачем права власності на квартиру у порядку спадкування.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк