Ухвала

08 листопада2018 року

м. Київ

справа № 796/41/2018

провадження № 61-38673ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

секретаря судового засідання - Лісовської А. О.,

за участю:

представників Компанії «Пелагіа АС»: Ключковського М. Ю., Волкова О. Ю.,

представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларан-07»: Тиліпського Д. В., Краска Ю. М., РиковаВ. Ю., Кузьменка М. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларан-07» - Тиліпського Дмитра Володимировича про зупинення провадження у справі за заявою про визнання та надання дозволу на виконання на території України остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від

07 грудня 2017 року у справі № 98/17, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларан-07» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Компанія «Пелагіа АС»/«Pelagia AS»/ (далі Компанія «Пелагіа АС») звернулася до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання на території України остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від 07 грудня 2017 року у справі № 98/17 за позовом Компанії «Пелагіа АС» до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ «Ларан-07») про оплату за договору поруки.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2018 року, постановленою ним як судом першої інстанції, заяву Компанії «Пелагіа АС»задоволено.

Визнано та надано дозвіл на виконання на території України остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від

07 грудня 2017 року по справі №98/17 за позовом норвезької Компанії «Пелагія АС» проти української компанії ТОВ «Ларан-07».

Видано виконавчий лист на примусове виконання остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від

07 грудня 2017 року по справі № 98/17 про стягнення з ТОВ «Ларан-07» на користь Компанії «Пелагіа АС» наступних сум: 3 109 704,00 дол. США та відсотки у розмірі 3% річних на нижчезазначені суми: 169 096,6 дол. США з 03 вересня 2016 року; 117 000,00 дол. США з 09 вересня 2016 року; 70 200,00 дол. США з

17 вересня 2016 року; 292 500,00 дол. США з 23 вересня 2016 року;

234 000,00 дол. США з 24 вересня 2016 року; 234 000,00 дол. США з 29 вересня 2016 року; 292 500,00 дол. США з 01 жовтня 2016 року; 292 500,00 дол. США з

03 жовтня 2016 року; 292 500,00 дол. США з 09 жовтня 2016 року; 351 000,00 дол. США з 16 жовтня 2016 року; 237 287,00 дол. США з 17 жовтня 2016 року; 210 440,00 дол. США з 20 жовтня 2016 року; 29 260,00 дол. США з 24 жовтня

2016 року; 364 500,00 дол. США з 29 жовтня 2016 року до дати здійснення оплати, які станом на 14 лютого 2018 року складають 130 263, 83 дол. США;

1 313 468,00 норвезьких крон та 10 000,00 євро за юридичні послуги, а також витрати та інші видатки.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ТОВ «Ларан-07», в якій просило скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від

21 травня 2018 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

04 жовтня 2018 року представник ТОВ «Ларан-07» - Тиліпський Д. В. подав до Верховного Суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Донецьким апеляційним господарським судом справи за

№ 908/3568/16.

На обгрунтування клопотання зазначав, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 15 червня 2018 року позовні вимоги Риботоргової компанії «Трансакватік ЛТД» до ТОВ «Ларан-07», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон», Компанія «Пелагія АС», про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 19 грудня 2014 року до договору поруки від 24грудня 2010 року, укладеної між ТОВ «Ларан-07» та Компанією «Пелагіа АС», задоволено та визнано недійсною зазначену додаткову угоду. Зазначеним судовим рішенням установлено, що обрана виконавчим органом ТОВ «Ларан-07» форма укладення нового договору поруки шляхом підписання додаткової угоди до раніше укладеного контракту, без отримання нового погодження учасників товариства, є порушенням прав учасників товариства на управління ним. Компанія «Пелагіа АС» не погодившись з рішенням суду оскаржила його в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду, розгляд справи на даний час не закінчено.

Зазначав, що предметом розгляду справи, що переглядається Верховним Судом є визнання і надання дозволу на виконання на території України остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від 07 грудня 2017 року у справі № 98/17 за позовом «Пелагіа АС» до ТОВ «Ларан-07» про стягнення грошових коштів за договором від 24 грудня 2010 року зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 19 грудня 2014 року, дійсність якої є предметом судового розгляду у справі № 908/3568/16, що перебуває у провадженні Донецького апеляційного господарського суду. А тому у випадку залишення апеляційним господарським судом без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 15 червня 2018 року, яким визнано недійсним додаткову угоду № 2 до договору поруки від 24 грудня 2010 року, укладену між ТОВ «Ларан-07» та Компанії «Пелагіа АС» безпосередньо вплине на подальший розгляд справи № 796/41/2018, що свідчитиме про відсутність спору та матиме наслідком відмову у задоволенні заяви Компанії «Пелагіа АС» про визнання та надання дозволу на виконання на території України остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло у справі за позовом «Пелагіа АС» до ТОВ «Ларан-07» про оплату за договору поруки.

Посилаючись на наведене зазначав на неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом справи

№ 908/3568/16, а тому є необхідним зупинити провадження у справі до розгляду справи в апеляційному господарському суді.

24 жовтня 2018 року представник Компанії «Пелагіа АС» - Ключковський М. Ю. подав до Верховного Суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, в обгрунтування якого вказував на «штучний» характер справи № 908/3568/16, що перебуває у провадженні Донецького апеляційного господарського суду, оскільки Риботоргова компанія «Трансакватік ЛТД» (позивач у цій справі) є учасником ТОВ «Ларан-07», яке є відповідачем у справі, що переглядається Верховним Судом, інтереси яких у обох справах представляє адвокат Риков В. Ю.

Боржнику було відомо про розгляд справи № 908/3568/16 під час розгляду справи № 796/41/2018 судом першої інстанції, а тому він мав можливість заявити клопотання про зупинення провадження у справі, однак таким правом не скористався. Крім того, ТОВ «Ларан-07» не довело та не надало жодного доказу на підтвердження існування об'єктивної неможливості розгляду справи

№ 796/41/2018 до вирішення господарським судом справи № 908/3568/16, а тому намагання боржника зупинити розгляд справи є зловживанням його процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

06 листопада 2018 року представник ТОВ «Ларан-07» - Тиліпський Д. В. подав до Верховного Суду письмові пояснення щодо заперечень на клопотання про зупинення провадження у справі, в яких зазначав, що зупинення провадження у справі є об'єктивно необхідним, оскільки визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 19 грудня 2014 року до договору поруки від 24 грудня 2010 року, у справі, що перебуває у провадженні Центрального апеляційного господарського суду (справу передано з Донецького апеляційного господарського суду після реформування апеляційних господарських судів) має наслідком відсутність зобов'язань ТОВ «Ларан-07» перед Компанією «Пелагіа АС», спору між сторонами та компетенції Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло на розгляд такого спору, а відтак свідчить про неможливість розгляду справи, що перебуває у провадженні Верховного Суду до розгляду справи, що перебуває у провадженні Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши думку осіб, які приймали участь у справі, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Предметом розгляду Верховного Суду є визнання та надання дозволу на виконання остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від 07 грудня 2017 року. Верховний Суд під час розгляду справи керується тим, що заяви про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених законом межах, і не може вдаватися до оцінки правильності цих рішень по суті, вносити до них будь-які зміни.

Порядок визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначений Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та главою 3 розділу ІХ ЦПК України, за змістом положень яких Україна як держава за загальним правилом визнає та виконує іноземні арбітражні рішення на підставі норм міжнародного права, імплементованих у національному законодавстві, не здійснюючи оцінки їх правильності по суті.

Ураховуючи, що предмет розгляду справи № 908/3598/16, що переглядається Центральним апеляційним господарським судом, є визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 19 грудня 2014 року до договору поруки від 24 грудня 2010 року, та предмет розгляду справи Верховним Судом є визнання та надання дозволу на виконання остаточного рішення Інституту арбітражу і вирішення спорів при Торговій палаті в м. Осло від 07 грудня 2017 року є різними, розгляд зазначеної справи не є об'єктивно неможливим до розгляду справи

№ 908/3568/16, що перебуває у провадженні Центрального апеляційного господарського суду, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Керуючись статтями 222, 251, 367 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларан-07» - Тиліпського Дмитра Володимировича про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник