КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/785/2018
Головуючий у суді першої інстанції: АстаховаО.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 травня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області Дерун Каріна Анатоліївна про усунення від права на спадкування ,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 та просила усунути відповідача від права на спадкування, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкодавця ОСОБА_5.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті сестри позивача, виявилось, що заповіту на випадок смерті спадкодавець не склала, а спадкоємцями за законом є позивач та племінник померлої - ОСОБА_3 Місцем відкриття спадщини є будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач не має права на спадкування, оскільки він та його сім'я на той час не цікавилася долею померлої, а також ні він, ні його померла мати ОСОБА_6 не проявляли турботи про спадкодавця в той час, як вона потребувала допомоги, через похилий вік та ішемічну хворобу серця, позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, зі змісту, що у рішенні районний суд посилається на недоведеність позивачем факту ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги та перебування останньої у безпорадному стані, її потреби у наданні допомоги відповідачем.

Однак на підставі свідчень допитаних у судовому засіданні свідків, встановлено, що ОСОБА_5 проживала сама, хворіла на ноги, пересувалась на милицях, потребувала допомоги в оброблені огороду та доглядом за домоволодінням.

Оскільки сам відповідач у судовому засіданні підтвердив те, що він не відвідував померлу та ніякої допомоги не надавав, а позивачем надано докази фінансової спроможності ОСОБА_3 про можливість надання такої допомоги, просить задовольнити апеляційну скаргу.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_5, експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 01 лютого 2017 року, позивач та ОСОБА_5 являються сестрами (а.с.69, 70,71,75).

Зі справи убачається, що також рідними сестрами є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а відповідач ОСОБА_7 являється племінником ОСОБА_5 (а.с.79, 80, 81).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_6 - мати відповідача та сестра ОСОБА_5

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 11 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Малоантонівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5 (а.с.6).

Як убачається із матеріалів спадкової справи, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не склала, а відтак, спадкування здійснюється за законом.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому спадкодавець була зареєстрована по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується довідкою Малоантонівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 02 листопада 2016 року № 310 (а.с.64).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, й встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Антонівка Узинського району Київської області, громадянка України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є рідною тіткою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Києва, громадянина України (а.с.127-129).

Відповідно до даних довідки про причини смерті № 27, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року від атеросклеротичного кардіосклерозу та ішемічної хвороби серця (а.с.8).

З пояснень допитаних судом першої інстанції свідків убачається, (а.с.144-147, 153-155), що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 за життя і до смерті не перебувала у безпорадному стані, проживала сама, хворіла на ноги та пересувалась на милицях, за своїм станом здоров'я, не зважаючи на похилий вік, вона була здатна до самообслуговування, вела господарство по дому: прала, тримала худобу та обробляла город. У разі необхідності ОСОБА_5 зверталася за допомогою до сусідів і третіх осіб, які на платній або безоплатній основі надавали їй таку допомогу. Випадків того, щоб ОСОБА_5 за життя зверталась до відповідача із проханням надати допомогу, або мала намір такого звернення, а ОСОБА_7 ухилився від її надання, матеріалами справи не доведено.

Отже, відповідно до пояснень, покійна хоча і мала похилий вік та пересувалася з допомогою милиць, проте у повному обсязі доглядала за собою, готувала їжу, вела активний спосіб життя й за допомогою до відповідача не зверталася.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з підстав його недоведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини п'ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту згаданої норми, та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Матеріалами справи не доведено факт перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреби й звернення до ОСОБА_3 за допомогою та його ухилення від такої допомоги.

Зі справи убачається, що позивач ОСОБА_2 є сестрою спадкодавця, а відповідач ОСОБА_3 - племінник померлої.

З огляду на викладене є правильними висновки суду першої інстанції про відсутність передбачених частиною першою статті 1224 ЦК України підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом.

Районний суд дійшов правильного висновку про відсутність у справі належних, допустимих та безспірних доказів, які б підтверджували прохання спадкодавця про допомогу саме відповідачем та свідчили про ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

За таких обставин, посилання апеляційної скарги щодо доведеності позивачем звернення покійної за допомогою до ОСОБА_3 й факту умисного його ухилення від надання спадкодавцеві допомоги, колегія суддів визнає безпідставними, а доводи апеляційної скарги про необґрунтованість неврахування показів свідків зі сторони позивача - такими, що не вказують на належність, допустимість та безспірність доказів наявності підстав до усунення відповідача від права спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: