Суддя Попова В. О.
Справа № 644/5744/18
Провадження № 2/644/2087/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 листопада 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Попової В.О., за участю секретаря Дашкової К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

03.08.2018 року представник позивача подав до суду позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 12 175 грн. 39 коп. і сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 20.12.2010 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконував за ним перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 30.05.2018 року становить в загальному розмірі 12 175 грн. 39 коп., яка складається з наступного: 108 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 5 377 грн. 70 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 633 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 555 грн. 97 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість.

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення. Крім того повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, його, за адресою, вказаною в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, знято з реєстрації. Таким чином, на підставі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 20.12.2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, таким чином відповідач уклав договір про надання банківських послуг, а саме, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, ОСОБА_1 свої зобовязання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує.

Вказані обставини встановлені судом на підставі наданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної 20.12.2010 року ОСОБА_1, з якої вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє імя кредитну картку за тарифом обслуговування «Універсальна».

Отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 20.12.2010 року підтверджується наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається, що за період 13.01.2010 року по 30.05.2018 року заборгованість ОСОБА_1 становить загальну суму в розмірі 12 175 грн. 39 коп., яка складається з наступного: 108 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 5 377 грн. 70 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 633 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 555 грн. 97 коп. - штраф (процентна складова).

Відтак, встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір з правовідносин зобовязального характеру, для вирішення якого підлягають застосуванню положення Книги Пятої Цивільного Кодексу України, зокрема, Глави 48, 49, параграф 2 Глави 71 та умови кредитного договору, укладеного між сторонами.

Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, підтверджуються наданим суду копіями анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної 20.12.2010 року ОСОБА_1, що свідчить про волевиявлення відповідача на отримання кредитного ліміту, та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання і використання відповідачем кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту та відсотків за його використання.

Право позивача на встановлення і зміну розміру кредитного ліміту визначено п.2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 кредитного договору, на що ОСОБА_1 надав свою згоду при укладенні договору, зокрема на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно п. 2.1.1.5.7 договору, власник карткового рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 прав позивача на належне виконання боржником своїх зобовязань.

Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права.

Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частину 1 ст. 546 ЦК України, якою встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено Договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2.1.1.12.6 договору банк нараховує відсотки за користування кредитом та Овердрафтом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 108 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 5 377 грн. 70 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 633 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

Поряд з цим, аргументи позивача, викладені на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 555 грн. 97 коп. є безпідставними з наступних причин.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

З кредитного договору вбачається, що умовами даного договору передбачено два види цивільно-правової відповідальності на випадок неналежного виконання грошового зобовязання пеня та штраф.

Положеннями статті 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відтак, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення виконання грошового зобовязання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 554 грн. 97 коп.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у Постановах від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає також стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1 609 грн. 23 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 546, 549, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (інд. код НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» ( 01001, м.Київ, вулиця Грушевського,б.1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рах.№ 3111, МФО №305299 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.12.2010 року у розмірі 11 119 (одинадцять тисяч сто девятнадцять) грн. 42 коп, яка складається з наступного: 108 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом; 5 377 грн. 70 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 633 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (інд. код НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вулиця Грушевського,б.1Д, , рах.№ 3111, МФО №305299) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 609 (одна тисяча шістсот девять) грн. 23 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського Апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено та підписано 13.11.2018 р.

Суддя В.О. Попова