Провадження № 22ц-824/1039/18 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, треті особи: служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, Головне управління юстиції у м. Києві про поділ спадкової маси, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, який у подальшому уточнив, та просив поділити спадкову масу: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 по 1/3 частині автомобіля «Daimler Benz» д.н.з. НОМЕР_1 за кожною, по 1/3 частині житлового будинку по АДРЕСА_2 за кожною, а також визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 на по 24/100 частин земельної ділянки за тією ж адресою та визнати за ОСОБА_5 право власності у порядку спадкування за законом на 28/100 частин вказаної земельної ділянки, стягнути з нього на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію частки у спадковому майні у розмірі 114 019, 57 грн.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, автомобіль «Daimler Benz» д.н.з. НОМЕР_1, житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_2. Жоден із спадкоємців не отримував свідоцтва про право на спадщину. Вказує, що оскільки до числа спадкоємців входить п'ять осіб, а спільне користування вказаними автомобілем та квартирою є неможливим, то вважає необхідним звернутися до суду із цим позовом для розподілу спадкового майна із найбільшим врахуванням інтересів усіх спадкоємців.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину спірної квартири, визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 по 1/3 частині автомобіля «Daimler Benz» д.н.з. НОМЕР_1 за кожною, по 1/3 частині спірного житлового будинку за кожною, а також визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності у порядку спадкування за законом по 24/100 частин спірної земельної ділянки за кожною та визнано за ОСОБА_5 право власності у порядку спадкування за законом на 28/100 частин вказаної земельної ділянки, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем спосіб розподілу спадщини є обґрунтованим, а з врахуванням того, що відповідачка ОСОБА_5 не зареєструвала право власності на частину прийнятої нею спадкової квартири та відмовляється від грошової компенсації на свою користь за поділ спадкового майна, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст.ст. 362, 392 та 1278 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 (а.с.106, том І).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, автомобіль «Daimler Benz» д.н.з. НОМЕР_1, житловий будинок та земельна ділянка площею 0,2006 га по АДРЕСА_2.

Факт належності даного нерухомого майна на праві власності спадкодавцю підтверджує даними витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.231 том ІІ) та витребуваною від приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Меленої Т. К. копією справ щодо дарування житлового будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 754) (а. с. 230 том 1).

Згідно даних витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку право власності земельної ділянки розміром 0,2006 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровано за одним із спадкоємцем відповідачем матр'ю спадкодавця ОСОБА_3 на підставі рішення органу місцевого самоврядування - рішення сесії Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 13.10.2003 р. Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13.11.2017 р. № 29-10-0.222/2-17 вбачається, що документацію із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_2 громадянам ОСОБА_3 та/або ОСОБА_8, в місцевому фонді документації із землеустрою, який зберігається у Відділі не виявлено, державний акт на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 17.08.2004 р. в архівних примірниках відділу не зберігається. Згідно наявної у відділі інформації, реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 згідно договору дарування від 29.03.2011 року, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, до 01.01.2013 р., не здійснювалось.

З наведеного вбачається, що спадкодавець за життя не встиг зареєструвати свої майнові права на вказане нерухоме майно.

До кола спадкоємців ОСОБА_8 входять: позивач ОСОБА_4 - син померлого, відповідач ОСОБА_5 - дочка померлого, відповідач ОСОБА_3 - мати померлого, відповідач ОСОБА_6 - дружина померлого, малолітня дочка ОСОБА_7

Всі вони є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України і, згідно ст. 1267, 1278 ЦК України частки у спадщині кожного із них за законом є рівними.

Відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

З огляду на вказане колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції на вказане вище належної уваги не звернув і не врахував, що сторони у справі свідоцтв про право на спадщину на час ухвалення оскаржуваного рішення ще не отримали та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на спадкове майно, а відтак не набули правового статусу співвласників спадкового майна, що давало б правові підстави для поділу цього майна в передбаченому законом порядку та не взято до уваги ту обставину, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 на час ухвалення оскаржуваного рішення вже було визнано в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 право власності на 1/5 частину спадкової 1/2 частини квартири, і відсутність її державної реєстрації не спростовує факт належності її ОСОБА_3

Також, в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленому в ст.13 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих нею відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог, місцевий суд, не дивлячись, що позов подано лише одним ОСОБА_4, визнав право власності і за іншими спадкоємцями-відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що свідчить про порушення судом і норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням судом усіх обставин справи, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5481, 00 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: