Справа № 202/8393/17
Провадження №2/202/798/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк», треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк», треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 04.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5269, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №DNU0RK0031168 від 29.09.2004 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 09.09.2016 року грошових коштів у сумі 47239,65 гривень. На виконання виконавчого напису №5269 від 04.11.2016 року Державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2017 року, за якою вже чотири місяці з пенсії інваліда 1 групи за загальним захворюванням примусово стягуються кошти на користь відповідача.

Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягаю виконанню, так як він вчинений з порушенням закону, а саме: нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано, що зазначена у виконавчому написі від 04.11.2016 року заборгованість вже була предметом судового розгляду. Крім цього, вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не може вважатися доказом безспірної заборгованості боржника перед стягувачем та поза межами строків позовної давності, так строк за який проводиться стягнення на підставі виконавчого напису більше 11 років, а саме з 29.09.2004 року по 09.09.2016 року. Крім того представник банку звернувся за виконавчим написом до приватного нотаріуса, який до того ж розташований в іншому територіальному окрузі, що також є порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У звязку з чим, просив визнати виконавчий напис, вчинений 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 5269, яким встановлено стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства «Комерційний Банк» Приватбанк» () грошові кошти в сумі 47 239,65 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився, поштою надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи №202/10523/14-ц, провадження №2/0202/655/2015 вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2004 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNU0RK0031168, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в строк з 29.09.2004 року по 29.09.2006 року в розмірі 4203,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 5269, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 47239 грн. 65 коп., які складаються з наступного: 1119,64 грн. - заборгованість за кредитом, 11438,28 грн. - заборгованість по відсоткам, 84,06 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 34597,67 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, які є його боргом за кредитним договором № DNU0RK0031168 від 29.09.2004 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнення здійснюється за період з 29 вересня 2004 року по 09 вересня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи №202/10523/14-ц, 21.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №DNU0RK0031168 від 29.09.2004 року в розмірі 34190,81 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року за заявою позивача позовна заява ПАТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишена без розгляду.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015.

Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак суду як відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк»,так і третьою особою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не надано жодних доказів в розумінні ст.ст. 79-78 ЦПК України, якими би спростовувалися доводи позивача.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 не погоджувався з розміром нарахованої заборгованості, розміру штрафів та пені, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, зі строком їх нарахування.

Отже, враховуючи, що приватним нотаріусом не надано суду доказів на підтвердження того, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості задля задоволення вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо стягнення за виконавчим написом нотаріуса заборгованості поза межами строку позовної даності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як встановлено судом, за кредитним договором від 29.09.2004 року позивач отримав кредит у вигляді в сумі 4203,00 грн. та кінцевим строком повного погашення кредиту 29.09.2006 року

Як визначено у п.п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Отже, можна стверджувати, що виконавчий напис, вчинений 04.11.2016 року поза межами трирічного строку давності щодо повернення кредиту в цілому.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Вчиняючи 04.11.2016 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобовязань з погашення тіла кредиту, відсотків минуло більше трьох років загальної позовної давності, а по пені минуло більше одного року спеціальної давності. Дані строки банк на день вчинення виконавчого напису пропустив.

Отже, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не врахував те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис від 04.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 5269, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 47239,65 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись: ст.8, 19, 41, 55 Конституції України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , ст.ст. 4, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д, ), треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького,11), приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (м. Чернігів, вул. Пятницька, буд.16), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №5269, яким встановлено стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства КБ «Приватбанк» () грошові кошти у сумі 47239,65 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 травня 2018 року.

Суддя: Л.П. Слюсар