Справа № 536/1836/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці подання старшого державного виконавця Кременчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2018 року Старший державний виконавець Кременчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України, де просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань покладених на нього за рішенням суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається, що у Кременчуцькому районному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 штрафу за порушення митних правил на користь Харківської митниці ДФС. Під час примусового виконання боржнику направлявся виклик , яким його було зобовязано зявитися до відділу та пояснити причини невиконання рішення та повідомити про свій майновий стан. Боржник за викликом до відділу не зявився, відомості про інші сплати у матеріалах виконавчого провадження відсутні. Те, що на виконанні перебуває постанова ДФС України від 24 липня 2018 року про стягнення з боржника штрафу за адміністративне правопорушення в зоні діяльності Харківської митниці свідчить про те, що боржник не тільки має змогу виїхати за кордон, а і цю змогу використовує, при цьому нехтуючи своїми обовязками як боржника.

В судове засідання державний виконавець Стрельцова А.С. не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до таких висновків.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

В ст.441 ЦПК України вказано, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Відповідно до ч.1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що Боржник за викликом до відділу не зявився, відомостей про матеріальний стан не надав.

Будь - яких доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, державний виконавець не надав.

Таким чином, на час звернення з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду, факт ухилення боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, не встановлено.

Також слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Із матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України. Судом не встановлено фактів, що утруднюють чи роблять неможливим примусове виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Керуючись ст.ст.12, 260,261,268, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Кременчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3