РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Рівне

Справа № 569/8813/18

Провадження № 22-ц/4815/92/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

за участю: позивачки, представника відповідача-адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Ковальова І.М. від 25 червня 2018 року, ухваленого в 12 год. 46 хв. в м. Рівне, дата складення повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 12 липня 2016 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалось, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та подальше збереження сім'ї є неможливим.

Крім того, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх малолітнього сина, який являється дитиною-інвалідом у зв'язку з чим потребує значних коштів для утримання дитини, а також у добровільному порядку не надає коштів на її утримання.

З врахуванням наведеного просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати; визначити місце проживання їх малолітнього сина з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином шести років; а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

В судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання та просила стягнути їх в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином шести років.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 12 липня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №825 розірвано.

Визначено місце проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_8 з матір'ю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 11 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 11 травня 2018 року до суду і до досягнення сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 шести років. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивача є незаконним та необґрунтованим, в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що висновок суду в оскаржуваному рішенні про визнання ним зменшеного розміру аліментів, які позивач просила стягнути на своє утримання, не відповідає дійсності, оскільки, він не визнав саме ці позовні вимоги, натомість лише усно не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на утримання дитини.

Ні в жодній із заяві по суті справи, які передбачені ч.2 ст.174 ЦПК України, ані в окремій письмовій заяві він не зазначав про визнання позову, а тому висновок суду про те, що ним визнано зменшений розмір аліментів, які позивач просила стягнути на своє утримання, не відповідає обставинам справи та зроблений судом із порушенням вимог ч.1 ст.206 та ст.78 ЦПК України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу з урахуванням вже стягнутих з нього аліментів на тримання однієї дитини в такому значному розмірі.

З огляду на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки усіх його доходів на одну дитину, незначну фізичну ваду дитини, одержання позивачем на їх спільну дитину, як на дитину-інваліда, відповідної державної соціальної допомоги, а також нетривале перебування ним у шлюбі з позивачем, вважає стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини несправедливим.

З наведених підстав відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 покликається на її

безпідставність та необґрунтованість.

Зазначає, що в судовому засіданні нею було зменшено розмір позовної вимоги щодо розміру аліментів на своє утримання із 1/3 заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму в розмірі 1200 грн.

Відповідач у судовому засіданні зменшенні позовні вимоги визнав та назвав суму, яку готовий сплачувати, а саме - 1200 грн., що підтверджуються звукозаписом судового засідання, а тому його доводи про не дослідження судом першої інстанції чи може він надавати їй матеріальну допомогу є безпідставними.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 12 липня 2016 року сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №825.

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 27 грудня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до копії корінця до медичного висновку №28 на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства віком до 16 років від 22 березня 2017 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз: вроджена розщілена м'якого та частково твердого піднебіння.

Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1200 грн., що свідчить про визнання ним позовних вимог в цій частині та наявність у нього можливості надавати таку матеріальну допомогу позивачу.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною шести років.

Покликання відповідача на те, що ним не визнавалися позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, спростовуються технічним записом судового засідання, згідно якого відповідач сам назвав розмір аліментів, який згідний та може сплачувати.

Також, враховуючи визнання ОСОБА_5 зменшених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів того, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу, а також несправедливість стягнення з відповідача вказаних аліментів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_5.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.