АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3088/18 Справа № 203/4097/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єдаменко С. В. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобовязався повернути, сплатити відсотки за користування кредитом. ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором не виконує, має заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, яка станом на 13 червня 2017 року становить 193434,89 доларів США, що за курсом НБУ складає 4838840,13 грн., яка складається з 85349,82 доларів США сума заборгованості за кредитом, 66236,71 доларів США сума заборгованості за відсотками, 21260,48 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 20587,89 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків, та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково:

- стягнуто ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року в розмірі 151586,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день винесення рішення становить 4375605,82 грн., яка складається з: 85349,82 доларів США сума заборгованості за кредитом та 66236,71 доларів США сума заборгованості за відсотками;

- стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 56879,83 грн.

В іншій частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» - було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», застосувавши наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, відповідач посилався на неповне зясування судом першої інстанції всіх обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права і як наслідок, ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення по справі.

ПАТ «Укрсоцбанк», в свою чергу, подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року, в якій просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи оскаржуване рішення таким, що ухвалене у відповідності до норм діючого законодавства України.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» назву якого будо змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7.

За умовами кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування. Надання коштів буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 13 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим договором в межах максимального ліміту заборгованості до 99000,00 доларів США з визначеним в договорі графіком змін мінімального ліміту заборгованості, в якому визначено, що розмір максимальної припустимої заборгованості за основним боргом по кредиту, долари США станом на 13 лютого 2022 року повинен дорівнювали нулю.

28 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року, в якій сторонами була узгоджена процентна ставка.

11 листопада 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін №2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року, яким було внесено зміни до 1 8 розділу кредитного договору.

11 листопада 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 буд укладений договір про внесення змін №3 до договору кредиту № 07.1/43-1 від 14 лютого 2007 року, в якому був узгоджений порядок зачислення сплачених позичальником коштів.

Відповідно до розділу 2 кредитного договору, видача траншів кредиту на цілі, визначені договором проводиться шляхом видачі позичальнику готівки, грошей в іноземній валюті (долари США) через операційну касу кредитора в сумі траншів кредиту з позичкового рахунку позичальника.

З матеріалів справи вбачаться, що відповідач звертався до позивача із заявами анкетами на видачу готівки, за якими була здійснена видача кредитних коштів за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року.

Факт видачі кредитних коштів за договором також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобовязався сплачувати кредитору проценти та комісії в розмірі та порядку визначеному договором, здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість, яка станом на 13 червня 2016 року становить 151586,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день вирішення справи становить 4375605,82 грн., яка складається з 85349,82 доларів США сума заборгованості по кредиту, 66236,71 доларів США сума заборгованості по відсоткам.

На адресу відповідача банком направлялась досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів сплатити наступні суми 85349,82 доларів США, еквівалент 2135055,02 грн. заборгованість за кредитом, 66236,71 доларів США еквівалент 1656933,90 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 21260,48 доларів США еквівалент 531838,20 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 20587,89 доларів США еквівалент 515013,01 грн. штраф за порушення умов кредитного договору.

Згідно п. 3.3.11 позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора про невиконання умов договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджується виникнення в ОСОБА_2 зобовязання щодо погашення усієї суми залишку по кредиту, а оскільки доказів виконання ним своїх зобовязань за договором відповідачем надано не було, суд дійшов висновку про необхідність стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором №07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року в розмірі 151586,53 доларів США, яка еквівалентна 4375605,82 грн.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_2 є посилання на звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду із позовом зі спливом строку позовної давності, а також, на те, що сплив строк користування самим кредитом.

Однак, колегія суддів відхиляє такий довід апелянта, оскільки ОСОБА_2 сплачував заборгованість за кредитним договором №07.1/43-7 від 14 лютого 2007 року до 10 травня 2016 року, а із позовними вимогами про стягнення заборгованості банк звернувся 02 вересня 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Щодо спливу у 2009 році строку користування спірним кредитом, то такі посилання апелянта спростовуються наявними в матеріалах справи копіями укладених між сторонами договір про внесення змін, зокрема, додаткова угода №1 від 28 червня 2008 року та №2, 3 від 11 листопада 2014 року.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Окрім цього, при зверненні відповідача із апеляційною скаргою, йому хвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року при відкритті апеляційного провадження було відстрочено сплату судового збору, але не більше як до ухвалення рішення по справі.

Тож, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача в дохід держави суму відстроченого судового збору за оскарження рішення суду першої інстанції в розмірі 65287,24 грн.

Отже, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 65287,24 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова