Справа № 489/694/18 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/812/120/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2;

його представника - ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргоюпублічного акціонерного товариства «САН ІНБЕВ Україна» рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене о 16 годині 12 хвилин, 17 липня 2018 року, у приміщенні Ленінського районного суду м. Миколаєва, під головуванням судді Рум'янцевої Н.О, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «САН ІНБЕВ Україна», третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и л а :

09 лютого 2018 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства «САН ІНБЕВ Україна», третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 59 026 гривень 15 копійок та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, завданих дорожньо-транспортною пригодою, а також 2 000 гривень витрат на правову допомогу.

Позов обґрунтовував наступним.

10 листопада 2017 року, в місті Миколаєві по вулиці Космонавтів, 73-А, водій ОСОБА_5, керуючи за трудовим договором, належним на праві власності ПАТ «САН ІНБЕВ України», автомобілем Шкода Рапід, державний номер НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку і не дотримавшись дистанції з транспортним засобом Сіtroen С4, державний номер НОМЕР_2, належний ОСОБА_2 і під його керуванням, допустив зіткнення транспортних засобів, у наслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження і вимагав відновлювального ремонту.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2017 року, винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано ОСОБА_5, у зв'язку з чим того притягнуто до адміністративної відповідальності.

На час виникнення дорожньої пригоди, цивільно-правова відповідальність належного товариству транспортного засобу була ним застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна», у зв'язку з чим, та в межах страхового відшкодування, виплатила позивачеві 47 794 гривні 56 копійок.

Оскільки така сума повністю не відшкодовує завданих збитків, а ПАТ «САН ІНБЕВ Україна» відмовляється сплатити різницю, що утворилася між відшкодуванням та збитками, то позивач просив стягнути з товариства на його користь решту збитків у розмірі 59 026 гривень 15 копійок.

Крім того, позивач просив стягнути з безпосереднього заподіювача шкоди, яким є ОСОБА_5, 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок пошкодження його автомобіля він морально страждав, та 2 000 гривень - на оплату правової допомоги.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «САН ІНБЕВ Україна» на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 59 026 гривень 15 копійок та 1 409 гривень 60 копійок судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», посилаючись на те, що при визначені розміру стягуваної на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 59 026 гривень 15 копійок, суд першої інстанції необґрунтовано врахував вартість запасних частин на суму 56 455 гривень 01 копійку, щодо використання яких, під час ремонту автомобіля позивача, будь-які докази в матеріалах справи відсутні. У зв'язку з цим, ПАТ «САН ІНБЕВ Україна» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 2 571 гривень 43 копійки, а в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Скаргу обґрунтовувало невідповідністю висновків суду нормам чинного цивільного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за зазначеним позовом.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

На виконання Указів Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року «Про переведення суддів», ліквідовано Апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд. Суддів Апеляційного суду Миколаївської області переведено на роботу на посади суддів Миколаївського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року розпочав роботу Миколаївський апеляційний суд.

У зв'язку із ліквідацією Апеляційного суду Миколаївської області дана справа передана до новоствореного Миколаївського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 жовтня 2018 року визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Лисенко П.П., судді: Галущенко О.І., Серебрякова Т.В.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду 1 інстанції - без змін, оскільки суд ухвалив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Так, задовольняючи даний позов, суд 1 інстанції виходив з того, що доведений позивачем розмір заподіяної відповідачами у дорожній пригоді шкоди становить 106 821гривня. З яких - 47 794 гривні, за власника автомобіля-заподіювача, на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності відшкодувала ПрАТ «СК Провідна», а решту, в порядку ст. ст. 1192, 1194 ЦК України,- повинно компенсувати ПАТ «САН ІНБЕВ Україна», і розмір такої компенсації - становить 59 026 гривень 15 копійок. Інше - суперечило б положенням чинного законодавства про повне відшкодування шкоди.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

За Конституцією України, ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Для цього він досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

При цьому, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції виходить з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 374 ЦПК України, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 375, 383 ЦПК України.

Зокрема, він повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, і, це встановлено судом 1 інстанції, що за ПАТ «САН ІНБЕВ України» закріплено транспортний засіб Шкода Рапід, державний номер НОМЕР_1.

Водієм цього автомобіля є ОСОБА_5, який перебуває у трудових відносинах з ПАТ «САН ІНБЕВ України» (а.с.8).

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. З вказаної постанови вбачається, що 10 листопада 2017 року о 18:30 годині в місті Миколаєві по вилиці Космонавтів, 73-А, водій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом Шкода-Рапід, державний номер НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом Сіtroen С4, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився попереду в попутному напрямку, та який в подальшому продовжив самовільний рух та допустив зіткнення з транспортним засобом Мазда, державний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6, який зупинився попереду. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальні збитки (а.с.7).

Відповідно до полісу №АК3229910, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винного була застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (а.с.49).

19 січня 2018 року за вихідним № 17-05/801 направлено на адресу ОСОБА_2 лист та проінформовано про те, що за Договором страхування № АК/3229910/9069/17 від 10 березня 2017 року йому буде здійснено перерахунок коштів у сумі 47 794 гривень 56 копійок (а.с.12).

23 грудня 2017 року ОСОБА_2 направлено претензію до відповідачів про отримання різниці вартості між відновлюваним ремонтом та виплатою страхового відшкодування у сумі 56 821 гривень, або сплату матеріальної шкоди в сумі 106 821 гривень за страхове відшкодування, відповідно до актів виконаних робіт СТО «Автомир» (а.с. 20).

26 січня 2017 року від ПАТ «САН ІНБЕВ Україна» за вихідним № 35 надана відповідь на претензію, в якій ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні претензії від 22 грудня 2017 року про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.21-22).

Відповідно до акту виконаних робіт від 08 грудня 2017 року № БЕРС-00448, виконання роботи по ремонту автомобіля «Citroen-С4», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає - 106 821 гривень (а.с. 9).

За змістом ст. 1187 ЦК Україниджерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкоду заподіяну одним автомобілем другому, відшкодовується винною в події особою.

При цьому особа, яка використала для відновлення транспортного засобу нові дедалі, може вимагати їх компенсації у повному обсязі.

Саме таким вірно і керувався суд 1 інстанції, вирішуючи даний позов.

Установивши, що водієм ПАТ «САН ІНБЕВ Україна» при виконанні трудових обов'язків завдано збитків позивачеві у розмірі 106 821 гривня (у тому числі з врахуванням вартості нових деталей, використаних при ремонті), частина з яких відшкодована за правилами про страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що решту збитків повинен компенсувати власник транспортного засобу-заподіювача, і законних перешкод цьому немає.

Зазначене повністю відповідає положенням чинного цивільного законодавства про повне відшкодування заподіювача шкоди.

Посилання «САН ІНБЕВ України» в апеляційній скарзі на те, що при визнанні розміру стягуваної на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 59 026 гривень 15 копійок, суд першої інстанції необґрунтовано врахував вартість запасних частин на суму 56 455 гривень 01 копійку спростовуються матеріалами справи.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «САН ІНБЕВ України» на, користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 59 026 гривень 15 копійок, оскільки позивачем надано докази у підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля, тому підстав для зміни чи скасування судового рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, колегія суддів не вбачає.

При цьому, доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом попередньої інстанції наданих доказів не підтверджені належними доказами та не узгоджуються з матеріалами справи.

В іншій частині рішення суду 1 інстанції не оскаржувалося, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ «САН ІнвБев України» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: О.І.Галущенко

Т.В. Серебрякова ________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року