Провадження № 2/522/7784/18
13 листопада 2018 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Фуцур Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,- «про стягнення аліментів та надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди та супроводу батька,-
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1300,00 (одна тисяча триста) грн. на місяць на кожну дитину з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, та надати позивачу дозвіл на виїзд за межі України до Австралії дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу відповідача, у супроводі позивача, або іншої уповноваженої нею особи, у строк з 01.01.2019 до 01.01.2021 року, та на оформлення і видачу проїзних документів на право виїзду дітей з України та в'їзду в Україну.
Під час перебування у шлюбі були народжені діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після розірвання шлюбу відповідач матеріально дітей не утримує, не цікавиться їх життям та не виконує батьківських обов'язків. Весь тягар по утриманню та вихованню дітей несе виключно позивачка.
Позивачка має змогу для поглибленого вивчення англійської мови дітьми забезпечити дітям відвідання Міжнародної мовної школи «EF» у місті Брісбен (Австралія), від якої було отримано запрошення від 24 травня 2018 року. Проте, позивачка без дозволу відповідача позбавлена можливості виїзду разом з дітьми за кордон.
Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.
Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов підлягаючим задоволенню.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими, такими, що стосуються сімейних правовідносин, урегульовані положеннями ЦК України та СК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
Позивач та відповідач перебували в шлюбі, від якого мають спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 133, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 409.
Підставою звернення до суду стали посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку по утриманню дітей, та необхідність виїзду разом з дітьми за кордон для навчання.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що наведені у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідност. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.
Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'ята матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом не встановлено та з боку відповідача не надано доказів того, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, або сплачує стягнення по виконавчим документам, а також не додано доказів того, що у нього є інші обов'язкові додаткові витрати.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
При цьому, суд вважає необхідним призначити аліменти у сумі 1300 (тисяча триста) гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 21.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5, та призначити аліменти у сумі 1300 (тисяча триста) гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 21.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6.
При визнанні розміру аліментів суд, враховує стан здоров'я та матеріальне положення дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Також, згідно ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатися за захистом прав та інтересів дітей.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постановою КМУ № 152 від 07.05.2014 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення».
У відповідності до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до пункту 2 статті 6 Сімейного кодексу малолітніми дітьми, є діти до досягнення 14 років.
Згідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Згідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Заявлені вимоги позивача ґрунтуються на підставі положеньЗакону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Конвенції про права дитини, виходять із того, що виїзд дитини за кордон сприятимуть розширенню світогляду дітей, добре позначиться на їх інтелектуальному розвитку як особистості й не порушить прав відповідача батька і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні неповнолітніх дітей.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Суд враховує, що позивачем зазначено, в яку конкретно країну світу необхідно надати дозвіл на виїзд дітей та на який проміжок часу, враховує наявність у позивача запрошення Міжнародної мовної школи «EF» у місті Брісбен (Австралія), від 24 травня 2018 року.
З наведеного вище суд дійшов висновку, що при з'ясуванні усіх обставин по справі у позивача наявні правові підстави для надання дозволу на виїзд дітей без згоди батька з врахуванням визначеної ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» можливості ухвалення судом рішення без згоди батька, не суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей.
На думку суду відмови та зволікання відповідача надавати дозвіл на виїзд дітей за кордон, порушує право дітей на повний та гармонійний розвиток їх особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, передбаченими Сімейним кодексом України.
Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1409, грн. 60 коп.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити повністю.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визначення порядку спілкування з дітьми - задовольнити у повному обсязі.
Стягувати з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1300,00 (одна тисяча триста гривень) на місяць на кожну дитину, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, дозвіл на виїзд за межі України до Австралії неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька дітей, ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, або іншої уповноваженої нею особи, терміном з 01 лютого 2019 року та по 01 лютого 2021 року, та на оформлення і видачу проїзних документів на право виїзду дітей з України та в'їзду в Україну.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного тексту рішення: 13.11.2018 року.
Суддя: Абухін Р.Д.