провадження № 22-ц/824/67/2018 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції ФінагеєвВ.О.
У Х В А Л А

13 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Солом'янського району міста Києва, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Головне управління юстиції у місті Києві, Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом та просила встановити факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю понад п'ять років; визнати ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги за законом щодо майна померлої ОСОБА_7; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2003 року ОСОБА_4 познайомилась з ОСОБА_7, після чого вони стали товаришувати, а згодом стали гарними подругами, підтримували дружні відносини, інколи зустрічались, приходили у гості одна до одної, відвідували різні виставки, театри, тощо. На початку 2005 року ОСОБА_7 запропонувала позивачу за нею доглядати, у зв'язку з тим, що була вже похилого віку та потребувала стороннього догляду. Позивач почала доглядати за ОСОБА_7 та проживати разом з нею АДРЕСА_1. Більше п'яти років позивач проживала разом з ОСОБА_7 у її квартирі як член родини та доглядала за нею, матеріально допомагала, давала гроші на харчування, лікування, сплату комунальних послуг та для інших потреб, купувала продукти. У зв'язку з гарними відносинами, що склалися між ними, ОСОБА_7 дуже хотіла щоб її квартира перейшла у спадщину позивачу, у зв'язку з чим обіцяла їй через деякий час скласти на неї заповіт. Однак, у подальшому фізичний стан ОСОБА_7 в силу її похилого віку погіршився та вирішення питання щодо оформлення заповіту було відкладено на невизначений термін. У травні 2012 року у зв'язку з сімейними обставинами, позивач була вимушена виїхати з м. Києва та повернулась до м. Києва на початку червня 2012 року. Повернувшись до м. Києва, позивач приїхала до квартири ОСОБА_7, та зі слів сусідів вона дізналась, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла в лікарні. Позивач звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації щодо наявності спадкоємців у померлої ОСОБА_7 та оформлення спадщини. Нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори усно відмовила в оформленні спадщини щодо майна померлої ОСОБА_7, обґрунтувавши таку відмову відсутністю родинних зв'язків позивача з померлою. У вищевказаній квартирі позивач проживає по даний час. Під час повторного звернення до нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації щодо наявності спадкоємців померлої ОСОБА_7, позивач дізналась, що в суді існує спір щодо спадщини, яка залишилась після смерті останньої. Позивач вважає, що вона єдина має право на спадкування за законом щодо майна померлої ОСОБА_7, у зв'язку з тим, що інших спадкоємців у померлої немає.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, прокурор Солом'янського району міста Києва, який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що за життя ОСОБА_7 склала заповіт на ім'я ОСОБА_3 Однак, ОСОБА_3 у визначений законом строк не направила заяву про прийняття спадщини, оскільки у цей період знаходилася за межами України. ОСОБА_3 вживаються заходи щодо поновлення строків щодо подання заяви про прийняття спадщини. Надані позивачем докази не є належними та допустимими. У серпні 2011 року ОСОБА_7 зверталася до територіального центру обслуговування населення Солом'янського району із заявою про надання соціального обслуговування, вказавши, що є одинокою та потребує стороннього догляду. 28 травня 2012 року ОСОБА_7 померла і тривалий час не була похоронена через те, що родичів у неї не було. Лише 03 вересня 2012 року ОСОБА_7 була схоронена за рахунок ритуальної служби. Довідавшись про відкриття спадщини в червні 2012 року, позивач не вчинила жодних дій щодо належного оформлення спадщини протягом майже двох років, тобто до січня 2014 року. Враховуючи те, що за свого життя ОСОБА_7 розпорядилася своїм майном та склала заповіт на ім'я ОСОБА_3, оскаржуване рішення вплинуло на права та інтереси ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2015 року поновлено прокурору Солом'янського району міста Києва, який діє в інтересах ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7, що підтверджується актовим записом про смерть № 13370 від 26 липня 2012 року, внесеним Відділом реєстрації смерті у м. Києві та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.41-42. Т.1).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.238, Т.1).

Спадкоємців щодо майна померлої немає.

Після смерті ОСОБА_7, позивач звернулась до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом, на що їй було державним нотаріусом усно рекомендовано звернутись до суду, оскільки щодо вказаного майна існує спір.

Свідоцтво про право на спадщину за законом державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори видано не було, у зв'язку з відсутністю у позивача родинних зв'язків з померлою.

Згідно з п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, на стадії апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушено її права та обов'язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов'язків, виходячи з ухваленого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації - про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності. Встановлено факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю понад п'ять років. Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, спадкоємицею четвертої черги за законом щодо майна ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру №1, загальною площею 36,96 кв.м., житловою площею 17,60 кв.м, по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор Солом'янського району міста Києва, який діє в інтересах ОСОБА_3, вважає, що суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ОСОБА_7 склала на ім'я ОСОБА_3 заповіт і нею вживаються заходи щодо поновлення строків щодо подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог статей 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Під час розгляду справи встановлено, що 03 лютого 2009 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона згідно з законодавством матиме право, заповіла ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла. Однак, після її смерті спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 у межах встановленого законом строку не звернулася з заявою про прийняття спадщини, а, отже, вважається такою, що спадщину не прийняла.

Протягом судового розгляду даної справи, було розглянуто позов прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку про прийняття спадщини. Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року, у задоволенні позову Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах ОСОБА_3 відмовлено.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 не успадкувала майно після смерті ОСОБА_7, оскільки у визначений законом строк не прийняла спадщину, а, отже, рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4 з ОСОБА_7, визнання позивача спадкоємцем четвертої черги та визнання за нею права власності на квартиру жодним чином не впливає на права ОСОБА_3

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження у разі, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов'язки такої особи не вирішувалося.

Інші доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі, не є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно не порушує прав особи, в інтересах якої звернувся прокурор.

За таких обставин, провадження за апеляційною скаргою прокурора Солом'янського району міста Києва, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 1220, 1223,1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 260, 261,362 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою прокурора Солом'янського району міста Києва, який діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Головне управління юстиції у місті Києві, Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.