РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову покликаються на те, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" "(на даний час АТ КБ "Приватбанк") з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 02.03.2011 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він була повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

АТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися отриманими ним кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В порушення умов договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та допустив заборгованість перед банком , яка станом на 02.07.2018р. становить 26966,26 грн., та складається з наступного: тіло кредиту - 49,91 грн.; нараховано відсотків за користування кредитом - 13010,99 грн., нараховано пені - 12145,06 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1260,30 грн.

Представник позивача в судове засідання не з"явився. Згідно поданого до суду клопотання, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви просив розглянути справу без його участі , просить відмовити в задоволенні позову, взяти до уваги відзив та правову позицію, які подані 10.12.2018 р.

Крім того, згідно поданої відповідачем заяви просить відмовити в позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках у зв'язку з пропуском строків позовної давності (стаття. 257 ЦК України) та щодо стягнення неустойки у зв'язку з пропуском строків спеціальної позовної давності (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 02.03.2011 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" (на даний час АТ КБ "Приватбанк") з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 02.03.2011 р., згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в Заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 02.03.2011 року . Отже відповідач, подавши відповідну заяву, підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають укладений між нею та позивачем договір про надання банківських послуг. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.03.2011 року вбачається, що після укладення договору останній користувалася кредитними коштами, отриманими ним за договором. Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороду Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору, а саме у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З оглянутого в судовому засіданні розрахунку заборгованості до договору № б/н від 02.03.2011 року вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість яка станом на 02.07.2018 року становить 26966,26 грн. та складається з наступного: тіло кредиту - 49,91 грн.; нараховано відсотків за користування кредитом - 13010,99 грн., нараховано пені - 12145,06 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1260,30 грн.

Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 49,91 грн. З приводу розміру нарахованих за кредитним договором процентів суд бере до уваги, що згідно наданих позивачем доказів з 02.03.2011 року по 29.08.2014року процентна ставка за договором становила 30% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року становила 34.80 % річних, з 01.04.2015 року - 43,20 % річних. У подальшому процентна ставка за договором змінювалась позивачем в односторонньому порядку . Право змінювати розмір процентів за кредитним договором позивачем обґрунтовується положеннями пункту 5.3 Умов, яким передбачено можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. З цього приводу суд враховує правову позицію Верховну Суду України, висловлену у постанові від 19 грудня 2012 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-144цс12, відповідно до якої якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 09 січня 2009 року. Також суд зазначає, що частиною першою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною третьою статті 1056-1 ЦК України визначено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Як з'ясовано, хоча чинним законодавством і передбачено можливість визначення у кредитному договорі змінюваної процентної ставки, однак у кредитному договорі, укладеному між позивачем та відповідачем, лише вказано на право позивача в односторонньому порядку змінювати умови договору, зокрема й процентної ставки. При цьому у договорі не визначено періодичність зміни процентної ставки, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосування індексу, що має бути також погоджений сторонами і вимоги до якого визначені у частині п'ятій статті 1056-1 ЦК України. Також договір не містить умов, які б дозволяли точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Крім того, суд враховує, що згідно вимог закону саме на кредитодавця покладається обов'язок письмово повідомляти позичальника та інших зобов'язаних осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати з якої застосовуватиметься нова ставка. Позивачем не надано доказів дотримання вимог положень статті 1056-1 ЦК України щодо визначення кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, змінюваної процентної ставки, а також доказів належного надіслання позивачем відповідачу пропозиції про зміну процентної ставки за кредитним договором та прийняття такої пропозиції відповідачем. При цьому суд зазначає, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року, винесеній у справі №6-1374цс17. З викладеного вище слід дійти висновку, що позивач не мав права підвищувати в односторонньому порядку процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена на час укладення договору, тобто 30% річних, без стягнення їх у подвійному розмірі на прострочену суму заборгованості.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору, як з певними моментам ( фактами ), які свідчать про порушення прав особи. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальний строк позовної давності для даних правовідносин становить три роки. Отже враховуючи вищевикладене, наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за розумне застосувати в даному випадку строк позовної давності, в межах трьох років. Згідно розрахунку заборгованості заборгованість за тілом кредиту становить 49,91грн. З розміром процентів нарахованих позивачем за кредитним договором станом на 29.08.2014 року у сумі 135,09 грн., суд погоджується і вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає умовам вказаного договору. Водночас, виходячи з розміру процентної ставки 30% річних, яка була визначена на час укладення договору і має застосовуватися за даним договором, сум заборгованості, періоду її існування з 01.07.2015 року по 02.07.2018 року, беручи до уваги положення пункту 5.5 Умов про те, що проценти за користування кредитом визначають з розрахунку 365 календарних днів на рік, сума нарахованих процентів загалом має становити 44,92 грн. ( 49,91 грн. х 30% х 1095 дні / 365 днів). Отже, загальна сума процентів за кредитним договором станом на 02.07.2018 року має становити 180 грн. 01 коп. ( 135,09 грн. + 44,92 грн. ). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача в якості заборгованості за процентами підлягає стягненню 180,01 грн., відповідно в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Окрім того, згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 12145,06 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. У той же час, згідно з п.2.1.7.6 Договору єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Договору, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 1760 грн.30 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 229,92 грн. (49,91 грн. + 180,01 грн.), суд вважає необгрунтованим і беручи до уваги визначені правила, нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його за 1 рік у розмірі 511 грн. 50 коп. (500,00 грн. +(229,92 грн. х 5%). Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем 02.03.2011 року, становить 741 грн. 42 коп. (49,91 грн. + 180,01 грн. + 511,50 грн. ). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 48 грн. 45 коп. (1762 грн. 00 коп. х 741 грн. 42 коп. /26966 грн. 26 коп.).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 526, 530, 610, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ( ) заборгованість за кредитним договором № б/н від02.03.2011 року у розмірі 741 (сімсот сорок одна ) грн. 42 коп., та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 48 ( сорок вісім ) грн. 45 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ "Приватбанк", місцезнаходження:вул. Грушевського, 1 Д м.Київ, 01001, .

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання : вул. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Повне судове рішення виготовлено - 14.12.2018 року.

Суддя: О.В.Панас