Справа: 164/1576/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2018 року. ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретарів Матвійчук Н.В., Панасюк Ю.В.,

позивача ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди та стягнення заробітку (доходу), втраченого внаслідок зменшення загальної працездатності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 із вказаним позовом, який обгрунтував тим, що 24 жовтня 2014 року вироком Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Враховуючи те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_2, в останнього виникла необхідність у частковому відновленні здоров»я у вигляді оперативного хірургічного втручання пластики дефекту кісток склепіння черепа титановим трансплантом. Витрати позивача на власне лікування, ліки, медичні препарати становлять 19 269 гривень. Середньомісячний заробіток позивача (який востаннє працював за трудовим договором з 1 липня 2011 по 1 лютого 2012 року) на момент праці становив 1 180 гривень, тобто одну мінімальну заробітну плату на день праці, що є меншим від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Зважаючи на вищевикладене просили стягнути з відповідача 19 269 гривень на відшкодування майнової шкоди та заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок зменшення професійної (загальної) працездатності, у відсотках зменшення професійної (загальної) працездатності, виходячи з п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, шляхом здійснення щомісячних платежів.

В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просили стягнути із відповідача 19 269 гривень на відшкодування майнової шкоди та заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок зменшення 45% загальної працездатності, шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі 7 200 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представники, кожен зокрема, позов підтримали та просили задовольнити із наведених у ньому підстав.

Відповідач та його представник позов заперечили, мотивуючи тим, що вироком суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуто 20 000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди і відповідачем було сплачено потерпілому усю моральну та матеріальну шкоду, завдану злочином. Крім того, у вироці суду зазначено, що ОСОБА_2 підтвердив, що затрачені ним на лікування кошти, матеріальні збитки обвинуваченим на час розгляду справи в суді відшкодовані в повному обсязі. Позивачем не надано доказів щодо підтвердження його попереднього заробітку, крім того, він продовжує вести активний спосіб життя, веде підсобне господарство та працює на тракторі, тобто є працездатним. А тому просили у задоволенні позову відмовити повністю та звільнити ОСОБА_5 від сплати судових витрат.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Маневицького районного суду Волинської області від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у заподіянні позивачеві у справі шкоди неправомірними діями встановлена вищевказаним вироком суду.

Враховуючи те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_2, в останнього виникла необхідність у частковому відновленні здоров»я у вигляді оперативного хірургічного втручання пластики дефекту кісток склепіння черепа титановим трансплантом, що підтверджується копіями медичних виписок, наявних в матеріалах даної справи.

В період часу з 2014 року по 2016 рік включно позивач періодично перебував на стаціонарному лікуванні з звязку з загостренням болей внаслідок перенесеної ЗЧМТ з психоорганічним синдромом 1 липня 2017 року, що також підтверджується копіями виписних епікризів.

Як вбачається із висновку експерта №52 від 14 серпня 2017 року на момент проведення експертизи у ОСОБА_2, інваліда другої групи (пожиттєво), у результаті травми, отриманої під час ДТП, 30 червня 2014 року, встановлені наслідки перенесеної важкої закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, операцій резекційної трепанації черепа з видаленням лівобічної субдуральної гематоми (4 липня 2014 року) та краніопластики (11 березня 2015 року), з лівобічним верхнім периферійним монопарезом, нейротрофічним сидромом, правобічної пірамідною недостатністю, астеноневротичним синдромом, координаторними порушеннями середнього ступеню, що дає йому, відповідно до «Таблиць процентів втрати загальної працездатності у результаті різноманітних травм» ст.2 «б», 45% постійної втрати загальної працездатності (а.с.90 98).

Також в судовому засіданні досліджувалася медична справа №1676, заведена Волинським обласним бюро МСЕ Камінь-Каширською міжрайонною МСЕК, з матеріалів якої встановлено, що ОСОБА_2 22 грудня 2014 року була встановлена друга група інвалідності по загальному захворюванню до 1 січня 2016 року, дата переогляду 22 грудня 2015 року (довідка серія АВ №0269863).

Із матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААА від 21 січня 2016 року, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання довічно (а.с.12).

За час перебування у лікарняному закладі позивачем було здійснено оплату медичних препаратів, які були рекомендовані лікарями відповідно до належним чином виписаних рецептів та виписних епікризів на загальну суму, підтверджену належними та читабельними фіскальними чеками, в 17 348 гривень 49 копійок, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача втраченого заробітку за шкоду, завдану каліцтвом, щомісяця, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1197 ЦПК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

За вимогами ч.1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

Таким чином, розмір щомісячного платежу, що підлягає відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом ОСОБА_2 відповідачем, становить 7 200 гривень.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечнь, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2

На підставі ст.ст. 12, 23, 1166-1168, 1195, 1197, ч.1 ст. 1202 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 263 265, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди та стягнення заробітку (доходу), втраченого внаслідок зменшення загальної працездатності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 17 348 гривень 49 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок зменшення 45% загальної працездатності, шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі 7 200 гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1 409 гривень 60 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2018 року.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_7