Справа № 2-8671/11
Провадження № 4-с/201/71/2018
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С., при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною скаргою, в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 (у виконавчому провадженні № 44543430) щодо не направлення стягувачу ПАТ «Банк Форум» пропозиції про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_3, а саме: нерухомого майна нежитлове приміщення №6, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 48; зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області направити ПАТ «Банк Форум» пропозицію про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_3, а саме: нерухомого майна нежитлове приміщення №6, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 48.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ПАТ «Банк Форум» на виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було направлено виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 12.08.2014р. у справі 2-8671/2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 4 540 098,06 грн.

01.09.2014р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь банку вищевказаної заборгованості (ВП № 44543430).

Слід зазначити, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження на реалізацію передано нерухоме майно боржника, а саме: нежитлове приміщення №6, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 48.

З офіційного сайту Державного підприємства «Сетам» ПАТ «Банк Форум» стало відомо, що 18.09.2017р. треті електронні торги щодо реалізації предмету іпотеки банку не відбулися.

Відповідно до вимог частини 6 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за особою не реалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Станом на поточну дату від державної виконавчої служби не надходило пропозиції щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

03 травня 2018 року представник скаржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в яких також відсутні докази надсилання ПАТ «Банк Форум» пропозиції щодо передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Представник скаржника надав до суду заяву, в якій вимоги скарги підтримав та просив суд їх задовольнити, з урахуванням правової позицій Верховного суду, викладеної у постанові від 02 серпня 2018 року по справі № 34/285.

Державний виконавець надав до суду заяву, в якій проти задоволення скарги заперечував, справу просив розглянути за його відсутності у письмовому провадженні та врахувати його правову позицію, викладену у письмових запереченнях від 08.06.2018р., поданих до суду 11.06.2018р.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та залишити скаргу без розгляду у звязку з пропуском строку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України, а провадження по справі закрити.

Дослідивши надані суду докази з увагою на їх належність, допустимість, достатність та взаємний зв'язок між ними, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В даній справі судом встановлені такі факти та визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У звязку із ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20 червня 2004 року у справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції («Особа проти Італії», заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 44543430 з примусового виконання:

виконавчого листа № 2-8671/11 від 12.08.2014р., виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/07/03-Z від 11 липня 2007 року у сумі 4 540 098,06 гривень, що складаються з: заборгованості по кредиту - 2 637 017,77 грн., заборгованості по відсоткам за користуванням кредиту - 918 528,67 грн.; заборгованості по пені по простроченим відсоткам - 490 977,73 грн.; заборгованості по пені по простроченому кредиту - 16 141,01 грн.; штрафу за невиконання зобов'язання по простроченим процентам - 20 177,19 грн.;

виконавчого листа № 412/7593/2012 від 20.05.2013р., виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь TOB "Інтерсервісбуд" (з урахування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2017 року по справі № 412/7593/2012 (провадження № 6/201/206/2017) та відповідної постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 26.10.2017 року, вибула сторона стягувача ПАТ «Банк Форум») заборгованості в сумі 650 637,83 грн.;

виконавчого листа № 412/7593/2012 від 20.05.2013р., виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» в рахунок відшкодування витрат 1820,00 грн.;

виконавчого листа № 2-310/2011 від 10.01.2013р., виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 541 856,99 грн.;

виконавчого листа №2-9096/2011 від 21.08.2012р., виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі 83 127,72 грн.

В межах примусового виконання наведеного виконавчого провадження, державним виконавцем вживались заходи примусового виконання. Постановами державного виконавця накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику на праві власності та оголошено заборону на його відчуження. Постанови направлені для належного виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам. Відповідні записи належним чином внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В процесі примусового виконання вимог виконавчих документів виявлено майно, належне боржнику, в тому числі предмет іпотеки - нежитлове приміщення №6, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 48, на яке, в свою чергу, за інформацією виконавчої служби, звернено стягнення.

Вказане майно, у відповідності до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016р. № 283/15, передано на реалізацію, у звязку з чим Державне підприємство «Сетам» здійснювало реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Вказане майно реалізовувалось у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку». Так, ДП «Сетам» проводилася уцінка відповідно норм Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 49 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна.

Відповідно до протоколу № 285404 проведення електронних торгів, останні, тобто треті електронні торги арештованого майна, реєстраційний номер лота 234900, стартова ціна лота 1 636 482,40 грн. не відбулися, у звязку з відсутністю допущених учасників торгів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. (який набрав чинності 05.10.2016р.) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як унормовано приписами частини першої статті 61 вказаного Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до частин п'ятої - дев'ятої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частин четвертої та п'ятої статті 37 вказаного Закону виконавче провадження припиняється, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Про повернення стягувачу виконавчого документа виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Водночас відповідно до частини сьомої статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" .

Згідно з приписами статті 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з приписами статті 49 Закону України "Про іпотеку" протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Ані норми Закону України "Про виконавче провадження", ані норми Закону України "Про іпотеку" не містять застереження про те, що приписи статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають застосуванню у випадку, коли Законом України "Про іпотеку" не врегульовані певні питання.

Таким чином, з огляду на те, що згідно з приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, норми Закону України "Про іпотеку" при реалізації предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду підлягають застосуванню у сукупності з приписами Закону України "Про виконавче провадження" у межах процедури виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що державний виконавець не повідомляв стягувача про те, що майно не було реалізоване на третіх електронних торгах, не пропонував вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, а отже право стягувача заявити про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно було порушене.

У даному випадку, стягувач не може вважатися таким, що відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У рішенні від 16.09.2005р. у справі № 21-1465а15 Верховний суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Питання щодо зобов'язання вчинити певні дії узгоджується з п. 18 Постанови від 07.02.2014р. № 6 Пленуму ВВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» яким передбачено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (стаття 453 ЦПК в діючий редакції), у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії.

Питання, передбачені ст. 141 ЦПК України судом не вирішуються, оскільки у справі відсутні судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447 - 452 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 (у виконавчому провадженні № 44543430) щодо не направлення стягувачу - ПАТ «Банк Форум» пропозиції про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_3, а саме: нерухомого майна нежитлове приміщення №6, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 48.

Зобовязати уповноважену особу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області направити Публічному акціонерному товариству «Банк Форум» пропозицію про залишення за собою нереалізованого майна боржника ОСОБА_3, а саме: нерухомого майна нежитлове приміщення №6, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 48.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.С. Федоріщев