Справа № 496/3922/18
Провадження № 2/496/1743/18
17 грудня 2018 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пендюри Л.О.
за участю секретаря - Богдан Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька,
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Німеччини строком до 31.07.2024 року, а також надати їй дозвіл без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, оформлювати документи (візи, паспорти, дозволи, будь-які інші документи, що вимагаються для виїзду за межі України) для виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Німеччини.
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила сина ОСОБА_4. Відповідач є батьком дитини. 04.02.2016 року вона уклала шлюб з відповідачем, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2017 року було розірвано. Фактично вони проживають окремо з 16.11.2016 року. Весь цей час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні, догляді та утриманні сина не приймає. Дитина хворіє та потребує стаціонарного лікування. Вона має можливість і намір забезпечити повноцінне лікування та відпочинок сину в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, що також має сприяти підвищенню рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що безумовно в інтересах дитини і є належним виконанням батьківських обов'язків. ОСОБА_5 проходить курси лікування за кордоном, а саме у Федеративній Республіці Німеччини - країні Європейського Союзу, у зв'язку з чим навчається у початковій школі у м. Мюнхен, щоб лікування не шкодило навчанню. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханнями надати їй дозвіл на виїзд сина за кордон на лікування та навчання, але вони були проігноровані без жодних вагомих аргументів, які б пояснювали його відмову в оформленні документів, у зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, але від її представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, відзив до суду не подав, а тому враховуючи заяву представника позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2016 року сторони уклали шлюб, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2017 року було розірвано (а.с.5).
З свідоцтва про народження НОМЕР_1 вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Дитина має захворювання очей, що підтверджується історією хвороби №720 (а.с.7,8)
Позивачка вказує, що має можливість і намір забезпечити повноцінне лікування та відпочинок сина за кордоном, а саме у Федеративній Республіці Німеччина - країні Європейського Союзу, що також має сприяти підвищенню рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що безумовно в інтересах дитини і є належним виконанням батьківських обов'язків.
В березні 2017 року позивачка звернулась до туристичного агентства «ІНФОРМАЦІЯ_5» (ФОП ОСОБА_6.) з питання отримання туристичних послуг, а саме оформлення документів на отримання візи для тимчасового виїзду у Німеччину (місто Мюнхен) для свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також бронювання авіабілетів та готелю на себе на свого сина, з 25.03.2017 року, але не скористалась наданими послугами для свого сина ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю згоди його батька ОСОБА_2, на виїзд сина за кордон, що підтверджується довідкою туристичного агентства «ІНФОРМАЦІЯ_5» №75 від 03.08.2017 року (а.с.9).
Відповідно до листа керівника ЕвроМедСервіс від 28.07.2017 року, ОСОБА_2 страждає на хронічне захворювання очей та стоїть у Офтальмологічному Центрі ЕвроМедСервіс на лікуванні. Подальше лікування включає в себе протягом наступних 3-х років багато поточних контролів з інтервалом в шість місяців, або 2 рази на рік (а.с.11).
Судом встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2017 року було надано дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзд за межі України, а саме до Федеративної Республіки Німеччинистроком на один рік у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; надано дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, оформлювати документи (візи, паспорти, дозволи, будь-які інші документи), що вимагають для виїзду за межі України) для виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.
З огляду на це, дитина мала можливість проходити курси лікування за кордоном - у Федеративній Республіці Німеччини, у зв'язку з чим з 06.06.2018 року стала навчатись у початковій школі у м. Мюнхен, щоб лікування не шкодило навчанню. Очікуваний кінець навчання - червень 2024 року, про що свідчить довідка початкової школи м. Мюнхен (а.с.13).
Позивачка зверталась до відповідача з письмовим проханнями надати їй дозвіл на виїзд сина, про що свідчить відповідний лист (а.с.14), але воно було ним проігноровано без жодних вагомих аргументів, які б пояснювали його відмову в оформленні документів.
На підставі ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом
Відповідно до п. п. 3, 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Отже, чинним законодавством передбачена необхідність згоди обох батьків на виїзд дитини за кордон, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків у разі, якщо дитина не досягла 16-річного віку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що надання позивачці дозволу на виїзд неповнолітнього сина без згоди та супроводу батька до Німеччини строком до 31.07.2024 року сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному, фізичному та інтелектуальному розвитку, сприятиме вивченню іноземної мови, розширить її кругозір, та надасть можливість пройти повноцінне та якісне обстеження та лікування, що допоможе покращити зір та вилікувати очні хвороби, на які хворіє дитина. Однак, для виїзду неповнолітнього ОСОБА_2 за кордон необхідна згода батька, але у зв'язку з тим, що відповідач ігнорує прохання позивачки, до суду не з'являється, що свідчить про його небажання виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду на виїзд за кордон неповнолітнього сина, а тому суд вважає за необхідне надати позивачці дозвіл на виїзд дитини за кордон, а саме до Німеччини строком до 31.07.2024 року без згоди та супроводу батька ОСОБА_2
Керуючись ст. ст. 313 ЦК України, ст. ст. 150, 155 СК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Федеративної Республіки Німеччинистроком до 31.07.2024 року у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, оформлювати документи (візи, паспорти, дозволи, будь-які інші документи, що вимагаються для виїзду за межі України) для виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Федеративної Республіки Німеччини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17.12.2018 року.
Суддя Л.О. Пендюра