Єдиний унікальний номер: 448/315/17
Провадження № 2/448/161/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.04.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович, Мостиська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належав до суспільної групи - колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_6, голова двору, вона, позивачка ОСОБА_1, та треті особи по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вважає, що спірний будинок належав їм, позивачці, третім особам та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/5 ідеальній частині кожному.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла голова двору - її матір ОСОБА_3 За життя спадкодавець ОСОБА_3 своїм майном, в тому числі 1/5 частиною спірного будинковолодіння, на яку така мала право як член колгоспного двору, не розпорядилася. Вона (позивачка) як спадкоємець першої черги спадкування за законом у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_3

Стверджує, що треті особи по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на спірне будинковолодіння не претендують.

Зазначає, що з метою оформлення своїх спадкових справ, зверталася до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., однак такий відмовив їй в оформленні права на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, котра померла 27.08.2010 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (на 1/5 частину - як за членом колгоспного двору та на 1/20 частину - в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1), справу просить слухати у її відсутності.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з'явився, проте подав копії сторінок спадкової справи після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за №973/2016, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.03.2018р. №51300011 та просив справу слухати у його відсутності.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви, в яких зазначили, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують та просять справу слухати у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1, 1962 року будівництва, відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого була ОСОБА_6, а членами такого, як вважає суд, - ОСОБА_1, позивачка по справі, та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи по справі, що підтверджується виписками з погосподарських книг по с.Гориславичі Гусаківської сільської ради Мостиського району (правонаступником якої стала Шегинівська сільська рада Мостиського району). Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тобто кожен на 1/5 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1.

27.08.2010 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6. До складу даної спадщини входить право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю ОСОБА_3 як члену колгоспного двору.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом даної спадщини є дочка спадкодавця - позивачка ОСОБА_1 та треті особи по справі (чоловік та сини спадкодавця): ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

На час смерті спадкодавця ОСОБА_3 її дочка - позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги спадкування за законом вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті матері.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №1654 від 25.11.2016р. ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. На час смерті ОСОБА_3 разом з нею за вказаною адресою постійно проживала її дочка ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 та, як вважає суд, успадкувала після її смерті 1/20 частину спірного будинковолодіння (1/5:4).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за №973/2016, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 в нотаріальну контору зверталася лише позивачка по справі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3; копіями сторінок спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, за №973/2016; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.03.2018р. №51300011; копіями паспорта та свідоцтва про народження ОСОБА_1, позивачки по справі; копією свідоцтва про одруження позивачки; довідками, виданими виконавчим комітетом Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області за №№1653,1654 від 25.11.2016р.; довідками, виданими виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області за №№318-327 від 26.03.2018р., іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/4 ідеальну частину будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 (1/5 частина, що належала їй як члену колгоспного двору + 1/20 частина, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 200 ч.3, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович, Мостиська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 ідеальну частину будинковолодіння (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак