Справа № 161/2217/18
Провадження № 2/161/1442/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 травня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2018 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 56 811, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 березня 2016 року між ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_2 укладено Поліс № АЕ/6196664 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1. 14 серпня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/17163/16-к від 19 січня 2017 року, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1, який згідно довідки № 97992706 Роти 1 батальйону УПП НП у м.Луцьку від 03 вересня 2016 року про дорожньо-транспортну пригоду під час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного спяніння. За зверненням ОСОБА_3 позивачем було здійснено виплату йому страхового відшкодування у розмірі 56 811, 60 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 56 811, 60 грн. та судові витрати по справі в сумі 1762, 00 грн.

Представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 березня 2016 року між ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_2 укладено Поліс № АЕ/6196664 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с.5).

Відповідно до копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 97992706 від 03 вересня 2016 року, 14 серпня 2016 року, о 23:25 год. в м. Луцьку, по вулиці Володимирській, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який під час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного спяніння (а.с.10-11).

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/17163/16-к від 19 січня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 (а.с.12-14).

28 липня 2017 року позивачем на підставі заяви ОСОБА_3 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 14 липня 2017 року, Звіту № 2016/3045 від 13 грудня 2016 року було складено страховий акт № 115468 з розрахунком суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в сумі 56 811, 60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13671 від 31 липня 2017 року (а.с. 65).

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки ОСОБА_1 під час вчинення ДТП 14 серпня 2016 року керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, суд дійшов висновку, що з нього в порядку регресу підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 56 811, 60 грн., яке було виплачено потерпілій стороні Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування».

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідач не подав заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 56811,60 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1 762, 00 грн. судового збору.

Керуючись ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», , суму страхового відшкодування в розмірі 56 811 (пятдесят шість тисяч вісімсот одинадцять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», , 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.05.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.