Справа № 766/5018/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про відшкодування майнової і моральної шкоди, мотивуючи тим, що 03.08.2017р. близько 11:30год. в м.Херсоні по вул.Гагаріна в районі перехрестя з вул. ОСОБА_3, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, порушуючи Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, проявів неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не надав дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрестя проїзної частини по головній вулиці, та зіткнулися з технічно справним автомобілем Volvo XC60.д/н ВТ9908ВС, водієм та власником якого є ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано технічних пошкоджень, а позивачу спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого його було доставлено до приймального відділення Херсонської міської клінічної лікарні ім.О.С.Лучанського та діагностовано забій грудної клітини, посттравматична цервікокраніалгія справа, забій мяких тканин голови, забій шийного відділу хребта.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки ОСОБА_2 в момент вчинення ДТП перебував в трудових відносинах з Комунальним закладом «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи», був його працівником та керував транспортним засобом в силу своїх трудових обовязків, що підтверджується дорожнім листом 111198 від 03.08.2017р., журналом про медичний огляд водія від 03.08.2017р., наказом від 11.12.2014р. №301кл, цивільно-правовою відповідальність несе Комунальний заклад «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи».

ПАТ «Страховою компанією «ВУСО» 30.08.2017р. позивачу виплачена страхове відшкодування в розмірі 380067,20грн, що підтверджується страховим актом №7368-02 від 30.08.2017р.

Відповідно до п.4.1.5 Договору страхування, визначено, що франшиза по повній загибелі транспортного засобу в результаті страхових подій встановлена у розмірі 5,00% від страхової суми за договором, яка в свою чергу визначена у розмірі 1198656,00грн.Таким чином матеріальна шкода в розмірі франшизи становить 59932,80грн. Крім того позивачу завдана ще й моральна шкода, яка виражається в нервовому стресі із-за аварії, відвідуванні різних інстанцій-управління патрульної поліції, судів, експертного центру, що призвело до порушення його повсякденного життя, до сьогоднішнього часу позивача охоплює почуття страху, коли він знаходиться за кермом транспортного засобу. У завзятку із наведеним просить стягнути з відповідача невідшкодовану суму франшизи у розмірі 59932,80рн.;моральної шкоди в розмірі 50000грн.та відшкодувати судові витрати в розмірі 2466,80грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2018 року по справі прийнято провадження до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

На адресу суду відповідачем направлено відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи», не вважає себе належним відповідачем у справі, так як винна особа встановлена судом. Крім того позивачем не надано жодного доказу який би підтвердило перерахування позивачу страхове відшкодування в розмірі 380067,20грн. також не встановлено повної загибелі автомобіля а тому розмір франшизи в даному випадку становить 0% відповідно до п.4.1.1.1. договору добровільного страхування. Тому позивачу виплачена усі належні йому виплати в т.ч. й нульова франшиза.

На адресу суду направлено позивачем відповідь на відзив, відповідно до якого надав в якості доказу страховий акт №7368-02 від30.08.2017р. та підтвердження про виплату розміру страхового відшкодування у розмірі 380067,20грн. також вважає що особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку із виконанням своїх трудових обовязків на підставі трудового договору із особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортний засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 03.08.2017р. близько 11:30год. в м.Херсоні по вул.Гагаріна в районі перехрестя з вул. ОСОБА_3, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, порушуючи Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, проявів неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не надав дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрестя проїзної частини по головній вулиці, та зіткнулися з технічно справним автомобілем Volvo XC60.д/н ВТ9908ВС, водієм та власником якого є ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано технічних пошкоджень, а позивачу спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого його було доставлено до приймального відділення Херсонської міської клінічної лікарні ім.О.С.Лучанського та діагностовано забій грудної клітини, посттравматична цервікокраніалгія справа, забій мяких тканин голови, забій шийного відділу хребта, відповідно до виписки з приймального відділення.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САР №882200 власником транспортирного засобу ГАЗ-САЗ д/н НОМЕР_2 є Комунальний заклад «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи».

Оскільки ОСОБА_2 в момент вчинення ДТП перебував в трудових відносинах з Комунальним закладом «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи», був його працівником та керував транспортним засобом в силу своїх трудових обовязків, що підтверджується дорожнім листом 111198 від 03.08.2017р., журналом про медичний огляд водія від 03.08.2017р., наказом від 11.12.2014р. №301кл, цивільно-правовою відповідальність несе Комунальний заклад «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи».

Відповідно до листа Комунального закладу «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи» №257/01-10 від 13.03.2018р. повідомлено, що ОСОБА_2, 1956р.н. працював: з 11.12.2014р. по 31.05.2015р. водієм автотранспортних засобів станції екстреної медичної допомоги м.Херсона; з 01.06.2015р. по 06.08.2017р. водієм автотранспортних засобів автомобільно-експлуатаційного відділу; з 07.08.2017р. по теперішній час слюсарем з ремонту автомобілів автомобільно-експлуатаційного відділу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХО №330961 власником транспортирного засобу Volvo XC60.д/н ВТ9908ВС є ОСОБА_1, що підтверджується листом.

ПАТ «Страховою компанією «ВУСО» 30.08.2017р. позивачу виплачена страхове відшкодування в розмірі 380067,20грн, що підтверджується страховим актом №7368-02 від 30.08.2017р. та листом ПАТ «Страховою компанією «ВУСО» вих.№6991/783478 від 14.09.2017р.

Відповідно до рахунку на оплату №636 від 14.08.2017р. в якому зазначено перелік запчастин пошкодженого автомобіля НОМЕР_3 із зазначенням сум на суму 777956,50грн., а також перелік пошкоджених частин автомобіля складений страховим агентом.

Відповідно до п.4.1.5 Договору страхування, визначено, що франшиза по повній загибелі транспортного засобу в результаті страхових подій встановлена у розмірі 5,00% від страхової суми за договором, яка в свою чергу визначена у розмірі 1198656,00грн.Таким чином матеріальна шкода в розмірі франшизи становить 59932,80грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

ПАТ «Страховою компанією «ВУСО» 30.08.2017р. позивачу виплачена страхове відшкодування в розмірі 380067,20грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП транспортному засобу Volvo XC60.д/н ВТ9908ВС, розмір франшизи в сумі в розмірі 59932,80грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що компенсації такої шкоди в сумі 10000,00 грн., підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати в розмірі 699,33 грн.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 102, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 59932,80грн..

Стягнути з Комунального закладу «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.

Стягнути з Комунального закладу «Обласного територіального центру екстреної медичної допомоги та медичної катастрофи» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат в розмірі 699,33 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська