Справа № 419/591/18
Провадження № 2/419/215/2018
16 квітня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,
при секретарі - Логвиновій О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди матері, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу матері, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської РДА.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 03 вересня 2004 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Від даного шлюбу з ОСОБА_2 має спільну малолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однією сім'єю прожили до грудня 2012 року. З цього часу сім'я розпалася і він з відповідачем стали проживати окремо, дитина залишилась проживати з ним. 27.09.2016 року рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області шлюб було розірвано. На протязі шести років відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх обов'язків, дитиною не цікавиться, жодних стосунків з дитиною не підтримує, у вихованні участі не приймає. Дитина проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні.
У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач ОСОБА_1 має намір з метою оздоровлення дитини виїзди за межі території України, а саме до Російської Федерації, Туреччини, Єгипту та країн Шенгенської зони. Крім того, з метою розширення кругозору доньки, він планує відвідувати й інші країни, але відповідач ухиляється від надання дозволу на такі подорожі. Також відповідач не надає згоди на виїзд через лінію розмежування до зони проведення організації об'єднаних сил на території Луганської та Донецької областей (АТО) та на окуповану територію Автономної республіки Крим.
На підставі викладеного, просить надати дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки за межі України, а також на виїзд (в'їзд) через лінію розмежування до зони ООС на території Луганської та Донецької областей та на окуповану територію Автономної республіки Крим у його супроводі або у супроводі іншої уповноваженої ним особи за нотаріально посвідченою довіреністю, без згоди (супроводу) матері до досягнення дитиною 16-річного віку та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для дитини.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 двічі у судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, що підтверджується судовим викликом, розміщеним безпосередньо на офіційній сторінці Новоайдарського районного суду Луганської області веб-порталу Судової влади України (а.с.19, 25).
Представник третьої особи служби у справах дітей Новоайдарської РДА - Труняков Є. С. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.22).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 27.09.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.09.2016 р.(а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13). На теперішній час малолітня ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 328, яка видана 23.03.2018 р. виконавчим комітетом Райгородської сільської ради Новоайдарського району (а.с.6).
У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, ОСОБА_1 має намір виїхати з донькою за межі території України, для оздоровлення дитини, а саме, Російської Федерації ,Туреччини, Єгипту та країн Шенгенської зони. Крім того, з метою розширення кругозору доньки, він планує відвідувати й інші країни. Також на виїзд через лінію розмежування до зони проведення організації об'єднаних сил на території Луганської та Донецької областей (АТО) та на окуповану територію Автономної республіки Крим. Однак, мати малолітньої дитини - ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.
Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.
Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.
Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.
Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, оздоровленню та дозволить спілкуватися з рідними, в той же час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси малолітньої дитини.
Зважаючи на те, що позивач висловив стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, відповідач у судове засідання не з`явилась, доказів на спростування доводів позивача на надала, не представила жодних доказів про неможливість, небезпеку, невідповідність інтересам дитини перебування її з батьком за кордоном, будь-які інші загрози цьому, будь-який інший спосіб реалізації прав та інтересів дитини, про захист яких звернувся позивач, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди (супроводу) матері, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації,- задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місто народження хутор Хмизов, Міллеровського району, Ростовської області, Росія дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації, Туреччини, Єгипту, до країн Шенгенської зони, а також дозвіл на перетин лінії розмежування тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, на окуповану територію Автономної республіки Крим, а також на вільне пересування по території України з метою подорожування та відпочинку та повернення до України його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місто народження м. Луганськ, Луганська область, Україна, до досягнення нею 16-річного віку у супроводі батька-ОСОБА_1, або іншій уповноваженій ним особі за нотаріально посвідченою довіреністю - без нотаріально посвідченого дозволу (заяви) та супроводу матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місто народження м. Луганськ, Луганська область, Україна.
Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місто народження хутор Хмизов, Міллеровського району, Ростовської області, Росія, або іншій уповноваженій ним особі за нотаріально посвідченою довіреністю, без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місто народження м. Луганськ, Луганська область, Україна виготовити проїзний документ для виїзду за кордон та будь-які документи необхідні для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місто народження м. Луганськ, Луганська область,Україна.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий: О. М. Іванова