Справа № 463/283/18
Провадження № 2/463/1006/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з - Заставній С.Л.

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, остаточно просив стягнути з останнього суму боргу за кредитним договором б/н від 03.09.2012р., укладеним між сторонами. Сума заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 25.12.2017р. становить 14729,61 грн., що складається із тіла кредиту в сумі 3199,82 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 4220,98 грн., пені в розмірі 6131,21 грн., 500 грн. штрафу (фіксована складова), 677,60 грн. штрафу (процентна складова), які просив стягнути в судовому порядку. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач позов визнав частково, зазначив, що поступово сплачує заборгованість за кредитним договором.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 03.09.2012 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Договору надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено, що він згоден із тим, що ця анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку» складають між позивачем та ним договір про надання банківських послуг. Зазначене свідчить, що відповідач на власний розсуд визначився у виборі контрагента та умов договору.

Суд вважає, що на час укладення договору сторонами була досягнута у письмовій формі згода за всіма істотними умовами кредитування у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відповідних відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та досягнута домовленість щодо їх виконання, про що свідчить підпис відповідача із зазначенням про ознайомлення та згоду останнього з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», із зобов'язанням відповідача виконувати вимоги останніх, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті ПАТ КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 7-8), така складається із тіла кредиту в сумі 3199,82 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 4220,98 грн., пені в розмірі 6131,21 грн., 500 грн. штрафу (фіксована складова), 677,60 грн. штрафу (процентна складова).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При дослідженні наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов'язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача штрафів у фіксованому та процентному вираженні, й у задоволенні позову в цій частині відмовляє.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 03.09.2012 в розмірі 13552,01 грн. (без штрафів у фіксованому та процентному вираженні).

При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а.с. 32), позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. Позов задоволено на 92 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1621,04 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 252-255, 257, 258, 261, 264, 526, 527, 530, 549, 554, 610, 626, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат: № 3111, МФО 305299, ) заборгованість станом на 25 грудня 2017 року в розмірі 13552 (тринадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят два) грн. 01 (одину) коп. за кредитним договором б/н від 03 вересня 2012 року.

В решті вимог - відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1621 (тисяча шістсот двадцять один) грн. 04 (чотири) коп. понесених судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 353-355, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мармаш В. Я.