Номер провадження: 22-ц/785/918/18
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Бєляєвої А.О.,

позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_2, - ОСОБА_3, представника Лиманської РА - Зіміної Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 року, ухвалене суддею Аліною С.С.,

встановив:

21.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у якому просила усунти перешкоди у спілкуванні з синами: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; визначети їй способи участі у спілкуванні та вихованні дітей шляхом систематичних побачень з синами у кожну середу з 16-00 годин до 19-00 годин; кожну неділю з 12-00 годин до 17-00 годин кожного тижня; тиждень в період зимових канікул та два тижня з 15 серпня по 30 серпня кожного року, у відсутність ОСОБА_5 та членів його сім'ї, мотивуючи позовні вимоги тим, що діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з батьком - ОСОБА_5, який почав чинити їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості спілкування з синами та участі у їх вихованні та утриманні.

Під час розгляду справи ОСОБА_5, будучи не згодним з позовними вимогами ОСОБА_2, надав до суду зустрічну позовну заяву, в якої просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що

ОСОБА_2 свідомо ухилялась та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дітьми освіти та взагалі не спілкується з ними.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з синами: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вирішено визначити ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні дітей, шляхом систематичних побачень з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кожну середу з 16-00 годин до 19-00 годин; кожну неділю з 12-00 годин до 17-00 годин кожного тижня; тиждень в період зимових канікул та два тижня з 15 серпня по 30 серпня кожного року у відсутність ОСОБА_5 та членів його сім'ї. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та задоволеня зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано докази тривалого свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на неї батьківських обов'язків та було неправомірно відмовлено у задоволені клопотання про призначення судово-психологічної експертизи по справі, що мала б визначити реальні обставини по справі та за результатами якої кваліфіковані спеціалісти у сфері психології надали б висновки стосовно необхідності зустрічей матері з дітьми, а також щодо можливості таких зустрічей з огляду на їх вплив на психіку дітей взагалі. ОСОБА_2 зазначає, що районний суд помилково посилається на рішення органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, яке приймалося формалізовано та на підставі довідок з ЖЕД, що не обслуговує місце проживання дітей, тоді як матеріали справи містять рішення комісії з питань захисту прав дитини Лиманської районної державної адміністрації, отримане за місцем фактичного проживання обох дітей, згідно якого для встановлення порядку зустрічей та їх доцільності, необхідним є отримання від батька, з яким постійно живуть діти, пропозицій щодо місця та часу таких зустрічей, а самі зустрічі мають проходити за участю психолога.

Також судом не було викликано свідка, заявленого відповідачем, а саме класного керівника ОСОБА_10, яка була свідком застосування сили до дітей з боку ОСОБА_2 ОСОБА_6 вважає, щосуд безпідставно встановив необхідну кількість, час та місце проведення побачень дітей з матір'ю, оскільки ці питання не порушувалися в позовній заяві позивача та в ході розгляду судової справи у суді.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони, дослідишки доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення первинного позову та відмову у задовлені зустрічного, суд першої інстанції встановив наступні обставини справи та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2004 року, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.03.2014 року було розірвано.

Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.8,9).

Відповідно до характеристики, яка надана Фонтанським виховним комплексом «загальноосвітня школа І-ІІІ ступеню - гімназія», неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 має позитивну характеристику. Вихованням дитини займається лише батько, мати не приділяє належної уваги та не цікавиться шкільним життям сина» (т.1, а.с.25).

Відповідно до письмових заяв сусідів та знайомих позивача та відповідача, які наявні в матеріалах справи, мати дітей - ОСОБА_2 з 2014 року не проживає з дітьми (т.1, а.с.26, 27, 28, 29, 31).

Відповідно до письмової довідки ЗОШ №73 від 29.08.2015 року №365, ОСОБА_7 19.05.2014 року був відрахований зі школи (т.1, а.с.44).

Відповідно до письмової довідки ТОВ «УЖФ «Євро-сервіс» про склад сім'ї та прописку №165 від 13.08.2015 року, неповнолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8 зареєстровані разом з матірю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.45).

Відповідно до письмової характеристики, яка надана Одеським національним морським університетом, позивач ОСОБА_2 є студенткою 3 курсу заочної форми навчання Одеського національного морського університету по спеціальності «Менеджмент організацій та адміністрування та має позитивну характеристику (т.1, а.с.46);

Відповідно до письмової характеристики, яка надана ФОП ОСОБА_11, позивач ОСОБА_2 з 07.11.2012 року по 02.02.2015 року працювала продавцем-консультантом-касиром в магазині посуду «Тескома» та має позитивну характеристику (т.1, а.с.47);

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/91 вх від 17.03.2016 року, є недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.105);

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Лиманської районної державної адміністрації №19 від 30.11.2016 року, встановлено: рівність прав та обов'язків батьків щодо спілкування з дитиною, той із батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у їі вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у виховання дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї - Сімейного кодексу України; ст. 6, п.9 ст. 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 73 та п. 74 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини». Враховуючи, що тривалий час, який мати - ОСОБА_2 не проводила з дітьми, для недопущення порушення психологічного стану та здоров'я дітей, враховуючи думку малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішено батьку ОСОБА_5 надати до служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації пропозиції щодо визначення часу та перелік можливих місць зустрічі матері - ОСОБА_2, з дітьми для спілкування та проведення спільного досугу (розважальні центри, парки, театри, дома у матері, тощо). Рекомендувати батькам: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 залучити до зустрічей з дітьми психолога. Надати зазначену інформацію до 20.12.2016 року службі у справах дітей Лиманської райдержадміністрації. Контроль за виконанням даного рішення покласти на виконуючу обов'язки начальника служби у справах дітей райдержадміністрації Утюпіну Н.М. (т., а.с.186-188);

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов всинвоку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми підлягають задоволенню.

Разом цим, вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав дійшов висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_5 не довів суду та не надав доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволені зустрічного. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволені клопотання про призначення судово-психологічної експертизи по справі, що мала б визначити реальні обставини по справі та за результатами якої кваліфіковані спеціалісти у сфері психології надали б висновки стосовно необхідності зустрічей матері з дітьми, а також щодо можливості таких зустрічей з огляду на їх вплив на психіку дітей взагалі.

Разом з цим, ці доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки судом апеляційної інстанції заява апелянта про призначення судової експертизи, при цьому вона не була проведена саме з вини ОСОБА_5, який ухилявся від її проведення (не здійснив оплату та не надав дітей для спілкування з психологом.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доводи апеляційної скарги, що районний суд помилково посилається на рішення органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, яке приймалося формалізовано та на підставі довідок з ЖЕД, що не обслуговує місце проживання дітей, тоді як матеріали справи містять рішення комісії з питань захисту прав дитини Лиманської районної державної адміністрації, отримане за місцем фактичного проживання обох дітей, згідно якого для встановлення порядку зустрічей та їх доцільності, необхідним є отримання від батька, з яким постійно живуть діти, пропозицій щодо місця та часу таких зустрічей, а самі зустрічі мають проходити за участю психолога, спростовуються матеріалами справи, а також розпорядженням Лиманської районної державної адміністрації від 27.11.2018 року, що було видано на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області, яким було визначено заначено спосіб участі у виховані та спілкуванні ОСОБА_2 з дітьми. Вказаний висновок органу опіки та піклування узгоджується з позовними вимогами матері, які були задоволені судом.

Крім того колегія суддів зазначає, що подаючи апеляціну скарги та ставлячи такі важливі питання, як участь матері у виховані дітей та позбавлення матері батьківськи прав, апелянт ігнорував не тільки питання щодо проведення судвої експертизи, а й судові засідання.

Також коллегія суддів звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є найсуворішою мірою сімейно-правової відповідальності та може застосовуваться як крайня міра впливу на батьків, які не виконують свої обов'язки.

Не дивлячись на те, що колегія часткового погодилась з доводами апеялціної скарги, рішення пдлягає залишенню без змін з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини, зокрема, дійшов висновку, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване тільки з метою виправлення істотної помилки. У рішенні від 23.07.2009 Європейський суд з прав людини виходив із того, що хоча правил юрисдикції як принципу й має бути дотримано, однак з огляду на обставини справи відсутня соціальна потреба, яка виправдовувала би відступ від принципу правової визначеності.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо відмови у задоволенні позву не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.12.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева