Справа № 500/6532/18
Провадження № 2-о/500/137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Грубіян Л.І.,

при секретарі Івановій Л.П.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Підпримуючи свою заяву заявник пояснила, що вона ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, уродженка м. Астра, Азербайджан приходиться дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в підтвердження чого є свідоцтво про одруження, виданого Астаринским рай бюро ЗАЦС, Азербаджанська РСР, 09.07.1959 року. 14.03.2018 року ОСОБА_4 помер, що документально підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД 524849, про що 16.03.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис №382. Після смерті ОСОБА_4 померлого, 14.03.2018 року відкрилася спадщина. За життя спадкодавець заповіту не залишив, син спадкодавця ОСОБА_3 своєю заявою від 21.08.2018 року відмовився від прийняття спадщини на її користь а вона, будучи спадкоємцем першої черги звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їй спадкове майно. Проте , в оформлені спадщини за законом їй було відмовлено в підтвердження чого надано лист, про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що у свідоцтві про одруження І-ИЕ № 105968, виданого Астаринским райбюро ЗАЦС, Азербаджанська РСР, 09.07.1959 року по-батькові наречена зареєстрована, як «ИОСИФОВНА» і наявності розбіжності в документах позбавляють можливості оформити спадщину, в звязку із чим їй було запропоновано звернутися до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з питання встановлення тотожності особи Вілівети Іосівни і Велівети на рос. мові Иосифовни (відповідності із записом проведеним в паспорті громадянина України)

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали у повному обсязі.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, про час слухання справи сповіщався належним чином, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду що знають заявницю вже дуже давно, та можуть підтверджують той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9, являється однією і тією ж особою.

Заслухавши заявника та представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей, зазначених у паспорті громадянина України, серія КЕ 518372 виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 16.01.1997 року заявниця записана, як ОСОБА_2 (а.с.4). Такий же запис зроблено і у трудовій книжці (а.с.8).

Згідно картки платника податків від 29.11.1996 року імя та по-батькові заявника зазначено «Вілівета Іосівна».(а.с.4)

В свідоцтві про одруження серії І-ИЕ №105968, виданого Астаринским рай бюро ЗАЦС, азербайджанська РСР, 09.07.1959 року, вказана рос. мовою «Веливета Иосифовна» (а.с.6)

В свідоцтві про народження сина (рос.мовою) ОСОБА_6, матірю вказана (рос. мовою) ОСОБА_10 та батьком (рос. мовою)

ОСОБА_4 (а.с.7)

В копії домової книги вказана ОСОБА_11 (а.с.9)

Дослідженими матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та Велівета (рос.мовою) Иосифона є однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з імям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована, встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення та від цього залежать її майнові права, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії КЕ № 518372, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 16.01.1997 року, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) в свідоцтві про одруження І ИЕ № 105968, виданому Астаринським райбюро ЗАЦС, Азербайджанська РСР, 09 липня 1959 року в якому по-батькові нареченна зареєстрована, як «Иосифовна» та особа, зазначена паспорті громадянина України по-батькові, як «Іосівна» є однією і тією ж особою, тобто ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 померлого 14.03.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_12