ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року

м. Харків

справа № № 640/7778/18

провадження № 22-ц/818/826/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Головне управління Держпраці у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про стягнення завданої моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року (в складі судді Ніколаєнко І.В.),

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області про стягнення завданої моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконними дії в частині ухилення від виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р. шляхом ухилення від укладення трудового договору, запрошеного за погодженням між начальниками на роботу в порядку переведення із Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області, після його звільнення з роботи в ТДІзПП у м. Києві, у зв'язку з переведенням із ТДІзПП у м. Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області за п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду за ухилення від виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р., ухилення від укладення трудового договору з ОСОБА_1, запрошеного за погодженням між начальниками на роботу в порядку переведення із Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві, у зв'язку з переведенням із ТДІзПП у м. Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області за п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України після судових рішень, що набрали законної сили у розмірі 30000 грн.

Представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження по справі у зв'язку з тим, що вимоги позивача вже були предметом судового розгляду за іншими справами, які вирішені по суті, надавши відповідні рішення. У зв'язку з чим, справа, яка знаходиться в провадженні суду, підлягає закриттю.

Позивач проти задоволення вказаного клопотання заперечував. Пояснив, що вимоги за позовом, який розглядається судом, стосуються іншого предмета та заявлені з інших підстав.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від від 23 серпня 2018 року закрито провадження у справі на підстві п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі, застосував статтю 255 ЦПК України, тобто, суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

21 вересня 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив Головного управління Держпраці у Харківській області на вищевказану апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року - залишити без змін, посилаючись на те, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги є безпідставними і необґрунтованими.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦРК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено, що відповідно до копій постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 року, справа № 820/3761/16, та постанови Верховного Суду України від 07.06.2018 року, справа № 640/17665/16-ц, провадження №61 -2919св18, вбачається, що заявлені позивачем вимоги вже були предметом судового розгляду по вказаним справам, рішення по яким набрало законної сили.

В постанові Верховною Суду України від 07.06.2018 року, справа № 640/17665/16-ц, провадження №61-22919св18, за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 зазначено про те, що у листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ' Головного управління Держпраці у Харківській області, який подалі уточнив та просив стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 352 350,00 грн. за період з 07.10.2013 року по 29.09.2015 року через ухилення відповідача від укладення з ним трудового договору за погодженням між начальниками на роботу в порядку переведення із ТДІзПП у м. Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області після його звільнення з роботи ТДІзПП у м. Києві у зв'язку із переведенням із ТДІзПП у м. Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області на підставі п. 5 частини першої статті 36 КЗпП України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.06.2017 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2017 року скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

За результатами розгляду Верховний Суд України, в постанові від 07.06.2018 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення апеляційного суду Харківської області від 19.06.2017 року в оскарженій частині щодо розміру грошової компенсації моральної шкоди залишено без змін.

Із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені наразі, також стосуються стягнення з відповідача на його користь завданої моральної шкоди за ухилення від виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2013 р. по 29.09.2015 р., ухилення від укладення трудового договору з ОСОБА_1, запрошеного за погодженням між начальниками на роботу в порядку переведення із Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві, у зв'язку з переведенням із ТДІзПП у м. Києві на роботу в ТДІзПП у Харківській області за п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення у справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко