Єдиний унікальний номер 722/1523/17
Номер провадження 2/722/24/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Побережної О.Д.

з участю секретаря судового засідання Гладкої Г.П.,

а також: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни Чернівецької області цивільну справу за позовом, поданим ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1 16.11.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3

Посилається на те, що ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.07.2011 року, яка набрала законної сили 13.07.2011 року, між сторонами була затверджена мирова угода про поділ спільного сумісного майна подружжя, у т.ч. житлового будинку. Зокрема, відповідачу ОСОБА_3 у будинку було виділено житлову кімнату 1-4, площею 16 кв.м., гараж літ. Б., літню кухню літ. Б., сарай літ. Г., сарай літ. Д., а також у спільному користуванні сторін залишено вбиральню, колодязь та огорожу.

Після набрання ухвали суду законної сили відповідач ОСОБА_3 припинив проживати за даною адресою, зареєструвався та перейшов проживати за адресою: АДРЕСА_1.

У серпні 2012 року відповідач запропонував позивачці продати належну йому кімнату у житловому будинку та 15.08.2012 року у присутності свідків надав позивачці розписку про отримання ним 30000 грн. за відмову від житлової кімнати, а також написав письмову заяву про відмову від даної кімнати та криниці. З 15.08.2012 року по даний час позивачка користується даною кімнатою та криницею.

Вважає, що між сторонами відповідно до ст.655 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу, який відповідно до положень ст.ст. 640, 657 ЦК України підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки був укладений у письмовій формі щодо нерухомого майна.

Для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позивачка 19.06.2015 року запрошувала відповідача до приватного нотаріуса ОСОБА_4 на 11 год. 02.07.2015 року, однак, він не з»явився. 09.06.2017 року відповідачу повторно була направлена письмова пропозиція з»явитися до приватного нотаріуса Банковської О.Ю. на 10 год. 16.06.2017 року, однак відповідач, з»явившись до нотаріуса, відмовився від нотаріального посвідчення договору у зв`язку з наявністю спору щодо розподілу майна.

Зазначає, що з 16.06.2017 року позивачці стало відомо про порушення її прав та інтересів у зв»язку з чим вона звертається до суду за їх захистом.

Просив визнати дійсним правочин (договір купівлі-продажу), укладений 15.08.2012 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 житлової кімнати №1-4, площею 16 кв.м. та криниці, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 Крім того, стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, допитана в якості свідка під час судового розгляду позивачка ОСОБА_1 надала суду наступні показання. Після затвердження судом мирової угоди щодо розподілу спільного сумісного майна, у т.ч. житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, до неї звернувся від імені ОСОБА_6 його представник - ОСОБА_7, який запропонував їй купити виділену відповідачу житлову кімнату. При цьому, ОСОБА_7 сказав позивачці, що вони не будуть нотаріально посвідчувати даний договір, оскільки це коштує дорого, а лише посвідчать надану відповідачем розписку у сільській раді. При цьому, позивачка не з`ясовувала чи зареєстрував відповідач право власності на виділену йому кімнату на підставі ухвали суду. Між сторонами на той час існував спір щодо земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, оскільки в ухвалі суду не було зазначено щодо її конкретного розподілу, а відповідач на власний розсуд її розділив. Право власності на підставі ухвали суду на виділені їй кімнати у житловому будинку, вона зареєструвала лише 13.03.2018 року. По даний час щодо земельної ділянки розподілу між сторонами не проведено. Вона не погоджується купувати у відповідача виділені йому до даного житлового будинку господарські будівлі, оскільки вона категорично не погоджується на запропоновану ним ціну.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги у повному обсязі, однак будь-яких письмових заперечень на позовні вимоги до суду не подав. Крім того, допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_3 надав суду наступні показання. Після затвердження судом мирової угоди щодо розподілу спільного сумісного майна, у т.ч. житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, він зробив окремий вхід з виділеної йому кімнати. Однак, новий технічний паспорт на виділене йому майно ним не виготовлявся та розподіл земельної ділянки проведений не був. Відповідачка звернулася до ОСОБА_7 з приводу купівлі у відповідача даної кімнати та колодязя, який було виділено сторонам у спільне користування. При цьому, позивачка пропонувала 10000 грн., однак вони домовилися про ціну у розмірі 30000 грн., яка відповідала вартості, зазначеній в ухвалі суду (вартість кімнати + половина вартості колодязя). Відповідач отримав від позивачки 30000 грн. за купівлю- продаж кімнати та колодязя, про що підписав розписку. До приватного нотаріуса ОСОБА_4 він не з»явився, оскільки на той час він був відсутній. До приватного нотаріуса Банковської О.Ю. він з»явився, однак не погодився на посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки між ним та позивачкою не було вирішено питання щодо купівлі-продажу господарських споруд та земельної ділянки, на якій розташований даний житловий будинок. Право власності на підставі ухвали суду на виділені йому кімнату у житловому будинку та господарські споруди, він зареєстрував лише у березні 2018 року.

Заслухавши позивачку та її представника, а також відповідача, у т.ч. допитавши сторони в якості свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.07.2011 року було визнано мирову угоду, укладену 07.07.2011 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 по цивільній справі № 2-421/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про спільного сумісного майна подружжя та житлового будинку. Зокрема, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та перебував у їхній спільній частковій власності було розподілено наступним чином:

- позивачці ОСОБА_1 виділено коридор 1-1, площею 9,5 кв. м, вартістю 15138 грн., житлова кімната 1-2, площею 7,20 кв.м., вартістю 11473 грн., прихожа 1-3, площею 20,40 кв.м., вартістю 32506 грн., житлова кімната 1-5, площею 8,30 кв.м., вартістю 13226 грн., житлова кімната 1-6, площею 8.80 кв.м., вартістю 14022 грн., коридор 1-7, площею 4,20 кв.м., вартістю 6692 грн., комора 1-9, площею 5,20 к.в.м., вартістю 8286 грн., кухня 1-101, площею 17,10 к.в.м., вартістю 27248 грн., приміщення Мс, площею 16,0 кв.м., вартістю 25495 грн., підвал Пд, вартістю 26244 грн.;

- відповідачу ОСОБА_3 виділено житлову кімнату 1-4, площею 16 кв.м., вартістю 25495 грн.. гараж літ. Б, вартістю 34672 грн., літню кухню літ. Б., вартістю 31942 грн., сарай літ. Г., вартістю 22006 грн., сарай літ. Д, вартістю 18249 грн.;

У спільній сумісній власності та спільному користуванні сторін залишилися вбиральня лі. Е, вартістю 348 грн., колодязь №3, вартістю 2786 грн., огорожа №1-2, вартістю 3065 грн.

Крім того, сторони домовилися, що земельна ділянка, площею 0,25 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, нормативна оцінка якої становила 26793 грн., буде поділена між ними пропорційно до поділу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами.

Частиною першою ст.655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому

Положеннями ч.1 ст.657 ЦК України передбачено обов`язкова письмова форма та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями ч.1 ст.663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-другої ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши всі надані докази у сукупності, суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки на час звернення представником позивачки ОСОБА_2 до суду (16.11.2017 року) відповідач ОСОБА_3 не був власником майна, договір купівлі-продажу щодо якого просять визнати дійсним, оскільки відповідна державна реєстрація права власності на майно на підставі ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.07.2011 року була проведена лише 29.01.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117854183, сформованого 21.03.2018 року державним реєстратором Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи позивачки та її представника щодо досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору. Зокрема, у разі продажу відповідачем житлової кімнати сторони повинні були домовитися і щодо купівлі-продажу господарських будівель та споруд, які були виділені відповідачеві, а також щодо тих, які залишилися у спільній власності та користуванні сторін, оскільки господарські будівлі та споруди є приналежністю до житлового будинку та не можуть бути самостійним об`єктом права власності відповідача у разі набуття права власності на весь житловий будинок позивачкою. Відповідно між сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета позову та ціни договору купівлі-продажу у зв"язку з чим відповідач відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що підтверджується поясненнями відповідача ОСОБА_3 під час його допиту в якості свідка та письмовою відповіддю приватного нотаріуса Сокирянського районного нотарілаьного округу Банковської О.Ю. від 16.06.2017 року за вих №74/01-16.

При цьому, надані позивачкою та її представником копії письмових доказів, зокрема розписка та заява, підписані 15.08.2012 року відповідачем ОСОБА_3, згідно їх змісту стосується його волевиявлення щодо отримання ним 30000 грн. від ОСОБА_1 за його відмову від житлової кімнати та криниці, а не щодо укладення між сторонами двосторонньої угоди про купівлю-продаж майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний зміст рішення суду виготовлений 04.05.2018 року.

Головуючий: