ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 636/2613/18
Провадження № 2/636/1544/18
12 листопада 2018 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Оболєнської С.А.,
за участю секретаря судового засідання Гамоліної О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Від позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та розгляд справи здійснювати в її відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. (а.с.22).
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.24-25, 29, 32), письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Спірним житловим приміщенням є квартира №35, розташована в будинку №1 по вул. Музейній в м. Чугуєві Харківської області, яка згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 від 11.07.2002 року, реєстровий №2129, належить позивачу по справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Курчакова») (а.с.13).
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було зареєстровано 05.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 262. Після реєстрації шлюбу позивач, дошлюбне прізвище якої було «Курчакова» взяла прізвище чоловіка «Кобозева».
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19.06.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. (а.с.14).

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 354544, виданого 14.04.2018 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, та змінила дошлюбне прізвище «Кобозева» на прізвище чоловіка «Крулековська» (а.с.9).

Не дивлячись на припинення стосунків та розірвання шлюбу між сторонами відповідач ОСОБА_2 залишається зареєстрованим у квартирі позивача, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання особи № 0310-33/2065 від 13.06.2018 р. (а.с. 12), але фактично там не проживає.

Як вбачається з довідки КЖРЕП м. Чугуєва від 15.06.2018 р. №171 ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2011 року за вказаною адресою не проживає (а.с.11).

Таким чином суд, приходить до висновку, що відсутність відповідача понад рік за місцем його реєстрації свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі наданих позивачем доказів, враховуючи, що відповідач є колишнім членом сімї власника житлового приміщення, добровільно залишив спірне житлове приміщення у 2011 році, та з цього часу відсутній за адресою його реєстрації без поважних причин, відповідно до ст. 405 ЦК України, суд визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 206, 223, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 Сергіївни до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, НОМЕР_1, ІН: НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, паспорт серія МН №274198, адреса реєстрації: АДРЕСА_2.

Суддя: С.А. Оболєнська