Справа № 450/1379/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6383/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовомОСОБА_2 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов'язання до здійснення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання внести зміни в рішення № 120 від 21.01.2005 року «Про надання згоди на оформлення матеріалів відведення земельної ділянки для ведення ОСГ», яким надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,6925 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності в с. Коцурів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що рішенням Звенигородської сільської ради № 120 від 21.01.2005 року йому було надано згоду на оформлення матеріалів відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,6925 га. З метою реалізації даного рішення, 08.02.2017 року він звернувся до відповідача із проханням змінити рішення, щоб воно відповідало чинному законодавству, однак його не повідомили про результати розгляду заяви. З метою захисту свого права на відведення земельної ділянки він звернувся до суду.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Звенигородською сільською радою не було прийнято рішення по клопотання ОСОБА_2 від 08.02.2017 року, чим порушено його права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у даній справі слід закрити, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням № 120 Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 21.01.2005 року ОСОБА_2 надано згоду на оформлення матеріалів відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,6925 га; зобов'язано ОСОБА_2 провести погодження матеріалів у відповідних службах області і району та у відповідності до чинного законодавства.

08 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з проханням змінити рішення № 120 Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 21.01.2005 року.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС, в редакції чинній на час ухвалення рішення суду, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

Відповідно до ч. 6,7,8,9 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність.

Як убачається із матеріалів справи, предметом даного позову є зобов'язання Звернигородської сільської ради внести зміни в рішення № 120 Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 21.01.2005 року, яким надати дозвіл позивачу на розробку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,6925 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності в с. Коцурів.

При вирішенні зазначених питань відповідач здійснює владні управлінські функції, реалізує в цих правовідносинах свої контрольні функції у сфері управління діяльності, тому даний спір підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене, рішення суду слід скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов'язання до здійснення дій - закрити.

Роз'яснити, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов'язання до здійснення дій закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 11.05.2018р.

Головуючий

Судді: