Дата документу 05.11.2018
Справа № 334/5237/18
Провадження № 2-о/334/178/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., присяжних: Соколова М.Ю., Тринченко М.В.., при секретарі Манюхіні О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа: Дніпровський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області про визнання особи безвісно відсутньою,

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати свою матір, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Запоріжжя, громадянку України, безвісно відсутньою, посилаючись на те, що ОСОБА_4 наприкінці 2006 року, взимку, вийшла з дому до магазину і додому не повернулась. Через три дні дід заявника (батько ОСОБА_4.) ОСОБА_5 звернувся із заявою в районний відділ міліції. До них у квартиру неодноразово приходив дільничний інспектор, але якогось конкретного документа по можливому визначенню вірогідного місця знаходження матері заявника вини так і не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5, так і не отримавши відповіді на свою заяву. ОСОБА_6, бабуся заявника, померла ще раніше ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_3 перебуваючи з 2006 року за контрактом в м. Києві, займатися розшуком матері можливості не мав. На теперішній час, немає ніяких відомостей про місце можливого перебування ОСОБА_4, її пошуки результатів не дали. Згідно з відповіддю на адвокатський запит Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, щодо можливого звернення ОСОБА_5 з метою розшуку своєї доньки ОСОБА_4, встановити сам факт звернення неможливо у зв'язку зі знищенням журналів обліку.

Встановлення факту визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою для заявника має юридичне значення, бо він не в змозі оформити спадщину на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні вимоги викладені у заяві підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідків, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_8., зареєстрована за адресою АДРЕСА_3), ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4) підтвердили той факт, що ОСОБА_4 взимку 2006 року, вийшла з дому і додому не повернулась. Будь-які відомості про її місцезнаходження відсутні.

Також судом встановлено, що заявнику необхідно визнання його матері безвісно відсутньою для отримання спадщини.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою, оскільки факт зникнення останньої підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_4 за останнім відомим місцем проживання відносяться до кінця 2006 року, тому безвісно відсутньою її слід визнати з 01 січня 2007 року.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 43 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268, 307, 308 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Запоріжжя, громадянку України безвісно відсутньою з 01 січня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.