АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 626/1446/17 Головуючий суддя І інстанції Дудченко В. О.
Провадження № 22-ц/790/607/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Коваленко І.П.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 636/1446/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, запеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року у складі судді Дудченко В.О., -

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі визнаної ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 15 травня 2017 року мирової угоди, він сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що з 31 липня 2017 року він не працює, у зв'язку з чим змінилось його матеріальне становище, з урахуванням уточнених у жовтні 2017 року позовних вимог, ОСОБА_1 просив на підставі ст. 192 СК України змінити вид стягнення аліментів з 1/3 частини доходів на стягнення аліментів у розмірі 900 грн. щомісяця.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 1/4 частини від усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначила, що матеріальне становище позивача змінилося внаслідок його звільнення з роботи за власним бажанням, предметом заявленого позову є вимоги про заміну виду стягнення аліментів, а про зменшення їх розміру позовних вимог ОСОБА_1 заявлено не булу.

В поданому до суду відзиві ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_1, посилалася на те, що позивач переїхав на постійне місце проживання до Львівської області, піклується про літніх батьків, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, оскільки через його віддаленість від місця проживання не має можливості його відвідувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року за спільною заявою сторін було визнано мирову угоду, відповідно до умов якої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення сином повноліття. Частка аліментів в розмірі 1/3 частини визначена за взаємною згодою сторонами з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_4 (а.с. 7-10).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем наявності обставин, що відповідно до ст. 192 СК України можуть є підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного укладеною сторонами у справі мировою угодою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Однією з підстав зменшення розміру аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Встановивши, що у серпні 2017 ОСОБА_1 звільнився з роботи, доходів не отримує, що підтверджується відповідною довідкою Пенсійного фонду України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріальний стан позивача змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

І.П. Коваленко