ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/507/17 Номер провадження 22-ц/814/61/18Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши в Полтавському апеляційному суді в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 08 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Харченко В.Ф., дата складання повного тексту рішення - 11.06.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання договору оренди землі поновленим, зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 08 червня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поновленим договору оренди землі, укладеного між Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області та ОСОБА_2 від 2010 року, зареєстрованого у Семенівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (запис у державному реєстрі від 29.12.2010 № 74).

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохає скасувати зазначене рішення, ухвалити нове про задоволення його позову, яким визнати поновленим вказаний договір оренди землі та зобов'язати відповідача укласти з ним додаткову угоду до договору про поновлення вищезазначеного договору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що відповідно до п. 8 договору оренди після закінчення його строку орендар має переважне право поновлення договору на новий строк, для чого він не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору зобов'язаний повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Дані положення договору, які узгоджуються зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», були ним, як орендарем, виконані, що підтверджується листом-повідомленням, яке він направив на адресу відповідача. Вважає, що його вимоги доведені належними доказами, а висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на законі.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду апеляційної інстанції 02.10.2018 р., представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Будкін С.В. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно є обґрунтованим та законним.

Вказує, що строк дії договору оренди, укладений зі ОСОБА_2 у 2010 р., закінчився 29.12.2015 р. При цьому, станом на 08.08.2017 р. за даними Автоматизованої системи діловодства в управлінні відсутні відомості щодо звернень позивача щодо земельної ділянки площею 27,1269 га ріллі сільськогосподарського призначення, яка була в оренді відповідно до вищевказаного договору оренди.

Перед укладенням додаткової угоди до договору оренди сторони повинні були вжити заходи щодо формування об'єкта оренди, що також передбачено п. 18 договору. Проте вказана земельна ділянка як об'єкт цивільних прав не сформована.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у 2010 році між Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем був укладений договір оренди землі щодо 27,1268 га сіножатей земель запасу Устимівської сільської ради за межами с. Герасимівка.

Згідно п. 5 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проведена.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі, строк дії договору становить 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата 114 грн. за 1 га з урахуванням коефіцієнта індексації 3.2 (п. 9 договору).

Відповідно до п. 18 договору оренди, передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. Підставою для розроблення проекту відведення є частина 5 ст. 16 Закону України « Про оренду землі».

На яку зі сторін покладено розроблення проекту відведення, договором не встановлено.

Договір зареєстрований 29.12.2010 р. за № 74 у Семенівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (а.с. 8).

Також місцевим судом було вірно встановлено, що сторонами підписано акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без зазначення дати (а.с. 9), а також акт приймання-передачі земельної ділянки, в якому не міститься інформації, за яким договором оренди вона передається.

Крім цього, позивачем у суді першої інстанції було надано копію опису цінного листа, який 25.10.2015 р. прийнято від нього до УДППЗ «Укрпошта» на адресу відповідача. В описі вкладення вказано: лист повідомлення ОСОБА_2 про поновлення договору оренди між ним та Семенівською РДА (за реєстр. 29.12.2010 з додатками) (а.с. 87-89).

Відповідач заперечував факт отримання вказаного листа від позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо отримання відповідачем вказаного листа від позивача з клопотанням про поновлення спірного договору оренди землі на 10 років, проектів додаткової угоди, витягу з ДЗК, оригіналу технічної документації, про які вказував у позовній заяві, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач послався на те, що відповідач не визнає його переважне право на поновлення цього договору відповідно до умов договору та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2 - 5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року при розгляді справи № 14-65 цс 18.

Відповідно до ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 179 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною першою статті третьої Закону України «Про оренду землі» встановлено, що об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Як передбачено ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПКМ України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У позовній заяві ОСОБА_2 серед іншого послався на те, що він належним чином повідомив відповідача про поновлення договору оренди, направивши йому 25.10.2015 р. через засоби поштового зв'язку відповідний лист-повідомлення про поновлення договору оренди між ним та Семенівською РДА від 29.12.2010 з проектами додаткової угоди, витягом з ДЗК, оригіналом технічної документації. На підтвердження чого надав суду першої інстанції опис вкладення до цінного листа, в якому як вкладення зазначено: лист повідомлення ОСОБА_2 про поновлення договору оренди між ним та Семенівською РДА (зареєстр. 29.12.2010 з додатками (а.с. 87-89).

Разом з тим, у вказаному описі вкладення не конкретизовано, які саме додатки направляються відповідачу, а відповідач взагалі заперечував факт отримання вказаного листа від позивача, про що зазначив у письмових поясненнях та в суді першої інстанції (а.с. 28).

Таким чином, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що позивач разом з повідомленням про поновлення договору оренди направив відповідачу і проекти додаткової угоди, витяг з ДЗК та оригінал технічної документації, та що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області отримало від позивача вказані документи, ОСОБА_2 не надав ні в суді першої, ні апеляційної інстанціях.

Отже, позивачем не доведено належним чином, що до закінчення строку дії договору оренди він повідомив орендодавця у встановлені строки про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, а також надав до листа-повідомлення проекту додаткової угоди, що свідчить про недотримання ним приписів ч.ч. 1-6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року при розгляді справи № 14-65 цс 18.

Крім цього, суд вірно встановив, що земельна ділянка, щодо якої між сторонами було укладено договір оренди у 2010 році, та стосовно якої, як вказує позивач, він мав намір укласти з відповідачем новий договір оренди, як об'єкт цивільних справ не сформована. Доказів протилежного ним не надано ні в місцевому, ні в апеляційному судах.

Акти встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с. 9), прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 10), не містять дати їх складання, номерів та схем земельної ділянки, тому не можуть бути достатнім доказом на підтвердження того, що земельна ділянка, яка була предметом оренди за укладеним між сторонами договором оренди від 2010 року, сформована як об'єкт цивільних прав.

З урахуванням цих обставин, на підставі вищевказаних правових норм суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням та переоцінки доказів, вірних висновків суду не спростовують, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 08 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя-доповідач Чумак О.В.

Судді: Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.