н/п 2/490/2199/2018 Справа № 490/3581/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

05 травня 2018 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Головного територіального управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 304 233 грн. 46 коп. та моральної шкоди в розмірі 5040000 грн. 00 коп. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.03.2018 року, яка було постановлена головуючим суддею Гуденко О.А., позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Головного територіального управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено,вищевказану ухвалу суду скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Реалізація принципу верховенства права, визначеногоЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IVвизначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. Устатті 17 вказаного Законупрямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_2 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_2, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_3 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справ і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді.

Виходячи з цих принципів, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді,головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 490/3581/17.

Керуючись ст. 36 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Головного територіального управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про відшкодування шкоди.

Передати цивільну справу №490/3581/17, до апарату суду на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.