Провадження № 2/161/1160/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу та процентів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 10.02.2014 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» в Головному Ялтинському відділенні Кримського РУ АТ КБ «Приватбанк» був укладений депозитний договір № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт», відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав банку грошові кошти в сумі 50000 доларів США, строком на 366 днів, мінімальний строк вкладу 1 місяць, особовий рахунок на який зараховується вклад № 4225, під 7% річних, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, рахунок/картка, на який зараховуються проценти №169990. Так як вкладником не подавалась до АТ КБ «ПриватБанк» заява про намір забрати кошти, то депозитний договір № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт» від 10.02.2014 року був автоматично продовженим по 10.09.2015 року. Відповідно до умов депозитного договору, Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на сайті рв.ua, Приватбанк дає клієнтам можливість дистанційно керувати своїми рахунками за допомогою мобільного телефону (SМS-банкінг і платежі за безкоштовним телефоном 3700) і через Інтернет («Приват24»). Вказує, що 20.10.2014 року перевіривши через Інтернет (Приват24) баланс коштів на власних рахунках, він з'ясував, що інформація стосовно особового рахунку № 4225, на який 10.02.2014 року зараховано вклад на суму 50000 доларів США за договором №SAMDNWFD300, взагалі відсутня. Інформація щодо картки/рахунку №169990, на який нараховувались проценти за депозитом, залишилась доступною, залишок на картці - 168,49 доларів США. Крім того, доступною залишилась інформація стосовно іншого депозитного договору № SAMDNWFD400, на якому залишилось всього 0,17 доларів США. Даний депозит було відкрито 13.01.2014 року, а 28.01.2014 року депозит був забраний. 17.08.2015 року позивач звернувся до Києво-Печерського відділення столичної філії АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання виписки з особового рахунку № 4225, на який зараховано вклад за депозитним договором № SAMDNWFD300 (вклад "Стандарт») від 10.02.2014 року та виписки з картки/рахунку №169990, на який зараховуються проценти за даним депозитним договором, за період з моменту укладення депозитного договору по 17.08.2015 року. В наданні виписки з особового рахунку № 4225 відмовлено, виписку по картці/рахунку №169990 на який зараховуються проценти за депозитним договором було видано. З виписки банку вбачається, що проценти за другий місяць вкладу банком на картку/рахунок не зараховані, залишок на картці 68,68 доларів США. З травня 2014 року неодноразово звертався у відділення АТ КБ «Приватбанк» у містах Києві та Луцьку з метою отримання коштів та виписок, однак йому було відмовлено у зв'язку з окупацією Криму та запропоновано звертатися у головний офіс у м. Дніпропетровську. 28.05.2014 року АТ КБ «Приватбанк» сповістив клієнтів АР Крим, що їх кошти тимчасово перенесені на балансовий рахунок 2903. Тому 19.08.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив повідомити на якому конкретно рахунку за балансовим рахунком 2903 обліковуються кошти ОСОБА_3, однак йому було відмовлено.

19.08.2015 року надіслав відповідачу заяву про розірвання з 28.08.2015 року депозитного договору №SAMDNWFD300 (вклад "Стандарт») від 10.02.2014 року та просив перерахувати з 28.08.2015 року всю суму вкладу на його картку/рахунок №169990 в АТ КБ «Приватбанк» і нарахувати проценти на вклад на дату повернення. Однак, дані звернення позивача залишені відповідачем без відповіді. За допомогою електронної пошти 26.08.2015 року банк надіслав дві ідентичні відповіді № 20.1.0.0/7-20150826/488 та № 20.1.0.0/7-20150826/419 на два різні за змістом звернення, які не дають конкретної відповіді на поставлені запитання та його вимоги. Вважає, що відповідач безпідставно не виконує умов договору банківського вкладу, обставини які б звільняли відповідача від виконання своїх договірних зобов'язань відсутні.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь вклад за Депозитним договором № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт» від 10.02.2014 року в розмірі 50 000 доларів США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 7 268,47 доларів США, 216,98 доларів США - три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання по виплаті відсотків по кредиту, відповідно до ст.625 ЦК України, а всього: 57 485,45 доларів США.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, від нього на адресу суду надійшло пояснення , в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

У поясненні представник відповідача зазначив, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 626-639, 1058, 1059. 1068 Цивільного кодексу України, п. 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України віл 1 червня 2011 року № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 .

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення

грошової суми або банківських: металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями дідового обороту, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими; нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При ньому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ з підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі»

Представник відповідача покликається у поясненні на те, що позивачем не надано жодного документу на підтвердження внесення коштів на рахунок, у матеріалах справи відсутній оригінал документа, що підтверджує факт внесення позивачем готівки на депозитний рахунок у розмірі 50000 доларів США. Довідка від 13 березня 2014 року про наявність відкритих на імя позивача рахунків не може бути прийнята до уваги, оскільки, не є документом, що підтверджує внесення готівки на депозитний рахунок в розумінні положень ст.1059 ЦК України, в названій довідці зазначена неповна інформація про номер рахунків, а саме: вказані перші чотири та останні дві цифри рахунку Стандарт 2635****25, що унеможливлює його ідентифікацію з депозитним рахунком, вказаним в договорі про вклад Стандарт від 10 лютого 2014 року. Просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2018р. витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» оригінал депозитного договору № SAMDNWFD300 вклад «Стандарт», укладеного 10.02.2014р. між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» в Головному Ялтинському відділенні Кримського РУ АТ КБ «ПриватБанк» .

На ухвалу суду відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 р. № 1207-VII, визначено, що тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Окупаційна влада своїми діями з травня 2014 року фактично та практично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу АТ КБ ПриватБанк, що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу Філії Кримське РУ АТ КБ ПриватБанк, а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та т.і.

У зв'язку з цим, відповідач не мав доступу до свого майна, шо призначене для діяльності банківської установи на території АР Крим, у тому числі, не мав доступу й до договорів з клієнтами на паперових та інших носіях, платіжних документів, документів каси, готівки.

Незаконними діями окупаційної влади були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі, і права вимоги, борги за всіма зобов'язаннями. Крім того, відповідно до Постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30.04.2014 року, № 2474-6/14 від 03.09.2014 року, до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно АТ КБ ПриватБанк, що знаходиться на території АР Крим та міста Севастополя. З цих причин відповідач не мав та не має можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території.

Відповідно до Положення про філію Кримське регіональне управління АТ КБ ПриватБанк, затвердженого Протоколом Рішення Правління АТ КБ ПриватБанк№ 50 від 15.12.2011 р. Кримська філія АТ КБ ПриватБанк самостійно вела облік здійснюваних банківських та інших операцій, самостійно складала та подавала звітність, передбачену чинним законодавством, відповідним державним органам, забезпечувала збереження документів.

Зазначають, що доступ АТ КБ ПриватБанк до первинних документів (у т.ч. оригіналів договорів та касових документів клієнтів Кримського РУ АТ КБ ПриватБанк на даний час є обмеженим, а відповідно й задоволення вимог суду є ускладненим. Разом із тим на даний час АТ КБ ПриватБанк докладаються усі можливі зусилля для відновлення доступу до інформації за рахунками клієнтів філій, що були розташовані на тимчасово окупованій території України - АР Крим.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Ч.1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку(строковий вклад).

Згідно з ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , вклад (депозит) -це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

З оглянутого та дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору випливає, що 10.02.2014 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» в Головному Ялтинському відділенні Кримського РУ АТ КБ «ПриватБанк» був укладений депозитний договір № SAMDNWFD300 вклад Стандарт», відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав банку грошові кошти в сумі 50000 доларів США, строком на 366 днів, мінімальний строк вкладу 1 місяць, особовий рахунок на який зараховується вклад № 4225, під 7% річних, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, рахунок/картка, на який зараховуються проценти № 169990 .

Факт отримання коштів ОСОБА_3 у розмірі 50 000 доларів США на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 10.02.2014 року, виданою «ПриватБанком» (а.с.12). Як вбачається із наданої довідки АТ КБ «Приватбанк», що в АТ КБ «Приватбанк» станом на 13.03.2014 року наявні рахунки ОСОБА_3, в тому числі № рахунку 4225. Стандарт від 10.02.2014 року із сумою коштів 50 000 доларів США.

З п.п.7,8 депозитного договору слідує, що якщо по закінченню місяця вкладник не заявить про бажання забрати свої кошти, то вклад автоматично продовжується ще на 1 місяць. Мінімальний строк вкладу продовжується на 1 місяць неодноразово без заявки вкладника. Пунктом 15 цього ж договору встановлено автоматичне продовження вкладу ще на один строк.

Враховуючи умови договору, термін на який було укладено встановлено у цьому ж договорі, а саме: з 10.02.2014 року по 10.02.2015 рік. (366 днів), договір банківського вкладу № SAMDNWFD300 "Стандарт» від 10.02.2014 року автоматично продовжувався.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 з травня 2014 року неодноразово звертався у відділення АТ КБ «Приватбанк» в місті Києві та Луцьку з метою отримання коштів та виписок по депозитному вкладу, однак йому було відмовлено у зв'язку з окупацією Криму та запропоновано звернутись в головний офіс в м. Дніпропетровську (а.с. 21).

У довідці від 13 березня 2014 року відповідачем надано дані по рахунках позивача в сумі 50 168,66 доларів США (а.с. 57).

Відповідно до умов депозитного договору, Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на сайті рв.uа Приватбанк дає клієнтам можливість дистанційно керувати своїми рахунками за допомогою мобільного телефону (ЗМБ-банкінг і платежі за безкоштовним телефоном 3700) і через Інтернет «Приват24» (а.с.13-14).

Судом встановлено, що 17.08.2015 року позивач звертався до Києво-Печерського відділення столичної філії АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання виписки з особового рахунку № 4225, на який зараховано вклад за депозитним договором № SAMDNWFD300 вклад "Стандарт» від 10.02.2014 року та виписки з картки/рахунку № 169990, на який зараховуються проценти за даним депозитним договором, за період з моменту укладення депозитного договору по 17.08.2015 року. Однак такої в наданні виписки з особового рахунку позивачу було відмовлено, надано виписку по картці/рахунку № 169990, на який зараховуються проценти за депозитним договором було видано. З виписки банку вбачається, що проценти за другий місяць вкладу банком на картку/рахунок не зараховані, залишок на картці 68,68 доларів США ( а.с. 15-19, 26).

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що вклад позивача у відокремленому підрозділі АТ КБ «Приватбанк», розташованому в АР Крим, діяльність якого припинена, оскільки договір був укладений між позивачем та юридичною особою АТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження якої є м. Дніпропетровськ.

Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання особою взятих зобов'язань відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

У своїх поясненнях представник відповідача посилається на те, що окупаційною владою запроваджено механізм виплат по вкладах фізичних осіб, а тому відповідач безпідставно звернувся із позовом до банку. Проте відповідачем не надано доказів, що кошти по рахунках позивача не залишилися на рахунках банку, зокрема, на транзитному рахунку 2903.

Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем доведено внесення на рахунки вказаних коштів, доводи представника відповідача про відсутність доказів наявності коштів на депозитних рахунках ОСОБА_3 на момент розгляду справи судом, не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких доказів їх повернення АТ КБ "Приватбанк" суду не надав.

Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позов до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано оригінал документу , що підтверджує факт внесення позивачем на депозитний рахунок 50000доларів США з наступних підстав.

Так, з дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору вклад «Стандарт» від 10.02.2014р. зазначено, що вищевказаний депозитний договір (вклад «Стандарт») підписано сторонами та скріплено печаткою.

Із вказаного договору випливає, що в момент його підписання грошові кошти в сумі 50000доларів США вже були внесені на депозитний рахунок банку.

Відсутність оригіналу фінансового документу (квитанцію) про внесення позивача на депозитний рахунок банку 50000доларів США не є беззаперечним доказом відсутності існування депозитних правовідносин між сторонами.

Враховуючи встановлені обставини справи, надані сторонами докази, суд дійшов висновку, про задоволення позову .

Судом встановлено, що на час подання позовної заяви (04 вересня 2015 року), згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становила 1 відсоток позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на вересень 2015 року розмір мінімальної заробітної плати згідно Закону України «Про держбюджет на 2015 рік» становив 1378,00 грн.

За таких обставин, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 6890,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України , ст.ст. 625, 629, 1058-1061 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49000, м.Дніпропетровськ , вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (адреса реєстрації: Волинська область, Луцький район, с.Маяки, вул. Тополева, 10)

за депозитним договором № SAMDNWFD300 вклад Стандарт» від 10.02.2014 року суму вкладу в розмірі 50000 доларів США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 7 268,47 доларів США, 216,98 доларів США - три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання по виплаті відсотків по кредиту, відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 57 485,45 доларів США.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 6890,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивачем у справі є: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 (адреса реєстрації: Волинська область, Луцький район, с.Маяки, вул. Тополева, 10).

Відповідачем є: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (49000, м.Дніпропетровськ , вул.Набережна Перемоги, буд.50, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта