ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1249/18 Справа № 191/4274/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Матіяш С.К. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого товариства «Родник» про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з неодноразово уточненим позовом до садівничого товариства «Родник» (далі - СТ "Родник") про зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи вимоги тим, що в телефонній розмові 07 серпня 2016 року він від члена СТ "Родник" ОСОБА_2 дізнався, що відповідно до інформації, розповсюдженої правлінням СТ «Родник», яке розташоване на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, правлінням 31 липня 2016 року ухвалено рішення про оголошення йому суворої догани з попередженням у зв'язку із безконтрольною та нецільовою розтратою суспільної поливної води, що було виявлено 30 липня 2016 року на належній йому ділянці №285.

Зазначав, що роздруковані та розклеєні правлінням на території товариства у п'яти місцях витяги з протоколу засідання правління про оголошення йому догани, він побачив лише 14 серпня 2016 року, хоча вони там знаходились з початку серпня 2016 року і до кінця жовтня 2016 року, тобто в період коли на території товариства перебувала більшість його членів, які мали змогу із ним ознайомитись і відповідно склали про нього враження на основі інформації, яка не відповідає дійсності.

Вказував, що дії голови правління СТ «Родник» Лебідь К.Ф. є такими, що порушують його законі права, передбачені статутом на вирощування саду, ведення городництва, на спокійний відпочинок, такими, що спотворюють реальні факти.

Посилаючись на те, що всі ці дії порушують його права просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати СТ «Родник» у двотижневий термін скасувати пункт 2 рішення правління СТ «Родник», затверджений при розгляді четвертого питання порядку денного протоколу засідання правління від 31 серпня 2016 року про оголошення суворої догани з попередженням члену СТ ОСОБА_1; зобов'язати СТ «Родник» здійснити публічні вибачення на адресу ОСОБА_1 за неправомірні дії правління СТ «Родник», а саме: за оголошення йому догани, шляхом оголошення таких вибачень на наступних загальних зборах членів СТ «Родник» та забезпечити розміщення таких вибачень цілодобово протягом 2,5 міс., починаючи з дати вступу рішенням суду законної сили в період з 01 травня по 01 листопада, на тих самих п'яти місцях для розміщення оголошення на території товариства, де були розміщені витяги із протоколу засідання правління СТ «Родник» від 31 липня 2016 року про оголошення позивачу догани, а саме: на центральних воротах в'їзду на територію СТ «Родник», на дошці оголошень біля будинку сторожів, на дошці оголошень біля крану питної води загального користування, на дошці оголошень біля постійного місця проведення загальних зборів членів садівничого товариства, на хвіртці виходу за межі території садівничого товариства «Родник» поблизу від насосної станції поливної води.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у позові.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, встановлено належність на праві власності позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки №282, розташованої на території СТ «Родник» Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.26), членом якого він є (а.с.45-52).

30 липня 2016 року головою правління СТ "Родник" Лебідь К.Ф. в присутності членів правління СТ "Родник" ОСОБА_4, ОСОБА_5 складено акт щодо безконтрольного витікання поливної води на ділянці, яка належить ОСОБА_1, за відсутністю останнього (а.с.41).

31 липня 2016 року протоколом засідання правління СТ «Родник» вирішено задовольнити колективну скаргу відносно члена СТ «Родник» ОСОБА_1 та винести йому сувору догану з попередженням про необхідність дотримуватися економії при витрачанні поливної води та про те, що у випадку встановлення повторного порушення до нього можуть бути застосовані санкції у вигляді відключення його від системи поливного водопостачання та накладення штрафу (а.с.42-44).

Внаслідок прийнятого рішення, правлінням СТ «Родник» на дошці оголошень розміщено виписку із вищевказаного протоколу щодо рішення, винесеного на підставі п.4.5.4 статуту, про оголошення ОСОБА_1 суворої догани з попередженням, у зв'язку із безконтрольним та нецільовим використанням поливної води, по факту, виявленому 30 липня 2016 року на ділянці №285 (а.с.5).

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Колегія суддів наголошує на тому, що з тексту позовних заяв, які були неодноразово уточнені, вбачається, що позивач взагалі не визначився з способом захисту на його думку порушених прав та з правовими підставами позову.

Так ОСОБА_1 просив зобов'язати СТ «Родник» у двотижневий термін скасувати пункт 2 рішення правління СТ «Родник», затверджений при розгляді четвертого питання порядку денного протоколу засідання правління від 31 липня 2016 року про оголошення суворої догани з попередженням члену СТ ОСОБА_1; зобов'язати СТ «Родник» здійснити публічні вибачення на адресу ОСОБА_1 за неправомірні дії правління СТ «Родник», а саме: за оголошення йому догани, шляхом оголошення таких вибачень на наступних загальних зборах членів СТ «Родник» та забезпечити розміщення таких вибачень цілодобово протягом 2,5 міс., починаючи з дати вступу рішенням суду законної сили в період з 01 травня по 01 листопада, на тих самих п'яти місцях для розміщення оголошення на території товариства, де були розміщені витяги із протоколу засідання правління СТ «Родник» від 31 липня 2016 року про оголошення позивачу догани, а саме: на центральних воротах в'їзду на територію СТ «Родник», на дошці оголошень біля будинку сторожів, на дошці оголошень біля крану питної води загального користування, на дошці оголошень біля постійного місця проведення загальних зборів членів садівничого товариства, на хвіртці виходу за межі території СТ «Родник» поблизу від насосної станції поливної води.

Втім колегія суддів звертає увагу на те, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається законом, який регулює відповідні цивільні правовідносини.

Колегія суддів наголошує на тому, що пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24 жовтня 2008 року, роз'яснено, що при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Посилання апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не аргументовано, колегія суддів не може взяти до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального й процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенні, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.