Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 400/1461/13-ц

провадження № 61-30446св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Верес»,

суб'єкт оскарження - Петрівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року у складі судді Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Верес» (далі - ТОВ «Верес») у червні 2017 року звернулося до суду зі скаргою на дії Петрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, просило визнати протиправною та скасувати постанову Петрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області від 12 травня 2017 року про накладення штрафу у межах виконавчого провадження № 53821899.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року скаргу ТОВ «Верес» залишено без задоволення.

ТОВ «Верес», не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, у серпні 2017 року звернулося до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою на судове рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Верес» залишено без руху з підстав несплати судового збору та незазначення усіх осіб, які беруть участь у справі.

У касаційній скарзі, поданій 07 вересня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Верес» просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року та направити справу для розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що Закон України «Про судовий збір» не містить правила про сплату судового збору за подання скарги на дії державного виконавця, тому за оскарження ухвали суду першої інстанцій у цій категорії справ судовий збір не сплачується. Заявник додатково посилається на пункт 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6, за змістом якого суди не повинні відкривати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, при цьому відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором. Також заявник зазначив, що учасниками розгляду справи за скаргою на дії державного виконавця є заявник та відділ держаної виконавчої служби, постанова якого оскаржується у судовому порядку, а тому вимога апеляційного суду про зазначення ОСОБА_4 є необґрунтованою, оскільки він не є учасником відносин про накладення стягнення у вигляду штрафу.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Верес» визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, за наслідками чого зробив висновок, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід'ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, у якій провадження за скаргою не відкривається. За подання позовної заяви позивачем сплачено відповідний судовий збір. У розділі VII ЦПК України 2004 року та в Законі України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС. Таке врегулювання є логічним з урахуванням того, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, позивачем уже сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом, або він мав пільги зі сплати такого збору.

Разом з тим, частина друга статті 3 Закону України «Про судовий збір» не передбачає звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною чи касаційною скаргою на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, такий об'єкт справляння судового збору у зазначеній нормі відсутній.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає пільги зі справляння судового збору для певних осіб за визначеними категоріями справ чи процесуальних дій, відсутні пільги щодо сплати судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

З урахуванням визначення стадії виконання судового рішення як завершальної стадії судового провадження суд за результатами розгляду скарги постановляє ухвалу. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду юридичною особою або фізичною

особою-підприємцем судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в разі подання таких скарг фізичною особою судовий збір становить 0,2 розміру розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання досуду апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до такої скарги особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI у редакції, що була чинною на час подання відповідної скарги.

Такі висновки викладені й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі №752/7347/16-ц (провадження

№ 61-10168сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху з підстав несплати судового збору та повертаючи її з підстав неусунення недоліків, наявних у апеляційній скарзі, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про обов'язковість сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця. Заявник не навів у апеляційній скарзі обґрунтованих доводів щодо звільнення від сплати судового збору на підставі Закону. Враховуючи, що підстави звільнення від сплати судового збору у заявника відсутні, на нього покладено обов'язок надати суду документ про його сплату з метою подальшого вирішення апеляційним судом питання про відкриття апеляційного провадження у разі дотримання заявником вимог процесуального закону щодо форми і змісту скарги.

Зважаючи на наведене, підстави для скасування ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року Верховним Судом не встановлено. Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Наведені у касаційній скарзі доводи щодо необґрунтованого залишення апеляційної скарги без руху з підстав незазначення усіх учасників справи не підлягають оцінці Верховним Судом, оскільки ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги підлягає перегляду в касаційному порядку лише в частині вимоги суду апеляційної інстанції про сплату судового збору.

Враховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі і з розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Враховуючи, що на момент відкриття касаційного провадження заявник не сплатив судовий збір за подання касаційної скарги, Верховний Суд зробив висновок про залишення її без задоволення, належний до сплати судовий збір підлягає стягненню із ТОВ «Верес» в дохід держави.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання юридичною особою касаційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2017 рік з 01 січня 2017 року складає 1 600, 00 грн.

Таким чином, належний до сплати судовий збір за подання ТОВ «Верес» касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2017 року складає 1 600, 00 грн.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» в дохід держави судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 600, 00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик