Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником будинку № 4-а по вул. Льва Толстого в м.Маріуполі, який належить їй на підставі договору купівлі продажу від 14.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 за реєстраційним №3234. Вона була опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2 Відповідно до домової книги у вказаному будинку зареєстрована відповідачка, яка більше 8 років не проживає в зазначеному будинку, виїхала до м. Тольятті Самарської області РФ, де проживає і по теперішній час, її особистих речей у будинку немає, вона не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в його утриманні. Просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 4-а по вул. Льва Толстого в м.Маріуполі.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник позивачки, який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не зявився.

Відповідачка у судове засідання не зявилась. Направила на адресу суду заяву, в якій визнала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Не заперечує проти визнання її такою, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Маріуполь, вул. Льва Толстого, буд. 4-а.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до договору купівлі продажу від 14.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 за реєстраційним №3234, позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 4-а по вул. Льва Толстого в м.Маріуполі, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2235900, виданого 10.12.2003 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації.

Згідно відомостей з домової книги зареєстрованих осіб, за адресою: м.Маріуполь, вул. Льва Толстого, буд. 4-а, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному домоволодінні, що також підтверджується довідкою про надання інформації № 54-126-398, виданої 15.08.2018 року центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 більше 8 років не проживає у вказаному будинку, що не оспорюється і самою відповідачкою.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідачка є членом родини позивачки, яка більше 8 років у будинку не проживає, її особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування будинком № 4-а по вул. Льва Толстого в м.Маріуполі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 200, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 4-а по вул. Льва Толстого в м.Маріуполі.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко