233 № 233/4690/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря судового засідання Клугер Т.А., розглянувши цивільну справу за № 233/4690/18 за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2В.) до ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням»,
ОСОБА_1 11.09.2018 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, пославшись на те, що з 04 вересня 2018 року вона за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу є власником спірного житла.
На час придбання нею цього житла в ньому був зареєстрований відповідач, який з жовтня 2003 року не проживає у ньому і за умовами договору купівлі-продажу мав знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою до 05.09.2018 р., проте в порушення ст.629 ЦК України не виконав взяте на себе зобовязання, чим порушені її права як власника, що тягне за собою додаткові витрати з утримання житла, та не дає їй змоги, як володільцю, здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження цим майном. Також реєстрація відповідача перешкоджає в оформленні нею субсидії на комунальні послуги.
Представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, відзив на позовну заяву суду не надавав.
Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків:
Спірне житлове приміщення розташоване в будинку №28 квартирі №51 по вул. Ціолковського у місті Костянтинівка Донецької області.
На час купівлі позивачкою спірного житла дотепер в ньому зареєстрований продавець ОСОБА_3, як це вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» №325 від 03.09.2018 р. (а.с.8), відповідної відмітки в паспорті відповідача (копія на а.с.10 на звороті), який у спірному житловому приміщенні не проживає і ним не користується з 17.10.2003 р., що підтверджено Актом по перевірці паспортного режиму КП «СЄЗ №5» від 06.09.2018 р. (а.с.9).
За п.5 Договору купівлі-продажу квартири сторони домовилися про те, що у строк до 05 вересня 2018 року продавець (тобто ОСОБА_3) має знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою.
Наведені вище докази свідчать про невиконання відповідачем вище згадуваної умови договору від 04 вересня 2018 року, що є порушенням обовязку виконання договору, покладеного на сторони договору статтею 629 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України та статті 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
За приписами ч.1 ст.156 ЖК України - члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідач не є членом сімї позивача.
Тож у відповідності до приписів ст.391 ЦК України позивач як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на це житло (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК).
За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з визнанням відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1)
до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2)
«про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратив право користування квартирою №51 у будинку №28 по вулиці Ціолковського міста Костянтинівка Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя