ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4318/15-ц Номер провадження 22-ц/814/442/18Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дочку, що продовжує навчання у вищому навчальному закладі, до досягнення нею 23 років у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн.

Заочним рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на у розмірі 1 000 грн. щомісяця на утримання повнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 30 вересня 2015 року до закінчення нею навчання, а саме до 30 червня 2018 року.

Рішення, у встановленому законом порядку, оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволення позову. Вказує, що не має змоги надавати доньці, що навчається допомогу, оскільки є інвалідом другої групи і має єдиний дохід у вигляді пенсії, розмір якої не дозволяє сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім того, вказував, що судовим рішення з нього стягуються аліменти на неповнолітню доньку.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року проходила навчання в Інституті економіки та менеджменту факультету економіки і підприємництва Національного університету IV рівня акредитації.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, повинен надавати дитині, що продовжує навчання матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, судом першої інстанції встановлено, що повнолітня донька відповідача продовжує навчання, не отримує самостійного доходу, а тому вона має право на рівне забезпечення з боку обох батьків.

Посилання скаржника на його безробітність станом на момент ухвалення судового рішення не спростовують вірності висновків суду першої інстанції, оскільки відсутність працевлаштування не є беззаперечною підставою ля звільнення особи від обов'язку по утриманню дітей.

Доводи апеляційної скарги щодо інвалідності відповідача, як обставини, що унеможливлює сплату ним аліментів, не могли бути враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, оскільки згідно копії пенсійного посвідчення ОСОБА_2, останнє видане власнику 03 жовтня 2018 року. Таким чином, набуття відповідачем інвалідності після ухвалення судового рішення не є підставою для його зміни чи скасування.

При цьому варто зауважити, що період часу, на який відповідачу було присуджена сплата аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, вже закінчився, що звільняє ОСОБА_2 від обов'язку сплати аліментів на доньку з даного часу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак