ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/213/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Сович Н.А.

з участю позивача ОСОБА_2, його

представника - адвоката ОСОБА_3,

представника ДП "Наш дім - 3" Гутмана П.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/13314/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник - адвокат ОСОБА_3, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2018 р., ухвалене в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Дзюбичем В.Л., за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства "Наш дім - 3" приватного підприємства "Наш дім", з участю третьої особи Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, про зобов'язання списати з особового рахунку за квартиру заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території, зобов'язання провести перерахунок плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

26.10.2017 р. ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Позивач зазначив, що він є ветераном війни та інвалідом II групи, тому згідно п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на пільги у розмірі 50 % знижки плати за користування комунальними послугами.

Однак, з травня 2016 р. відповідач здійснює йому нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.06.2017 р. утворилася заборгованість в сумі 692,62 грн.

Позивач зазначив, що дочірнє підприємство "Наш дім - 3", відмовляючи у наданні пільги, посилається на п. 4 Постанови Кабінету міністрів України № 319 від 27.04.2016 р. "Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України", якою визначено, що у разі призначення субсидії, пільги з оплати житлово - комунальних послуг не нараховуються.

ОСОБА_2 вказав, що дії відповідача є протиправними та порушують ст. 22 Конституції України і ст. 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки звужують зміст і обсяг прав, які йому належать згідно закону.

Крім того, позивач просив стягнути із відповідача моральну шкоду, яка йому завдана унаслідок відмови у наданні пільги, у розмірі 10000 грн.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача. Представник ДП "Наш дім - 3" зазначив, що позивачу, як учаснику війни - дитині війни - законом встановлені пільги з оплати за утримання будинку і прибудинкової території. Разом з тим, з 01.10.2015 р. за заявою ОСОБА_2 йому надані житлові субсидії, тому відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 319 від 27.04.2016 р. пільги з оплати ЖКП в період отримання субсидії не нараховуються.

Позивач подав відповідь на відзив та просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на протиправність постанови Кабінету Міністрів України №319 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України».

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що пільги мешканцям м. Тернополя за житлово - комунальні послуги встановлює Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, яке припинило надання пільги позивачу за житлово-комунальні послуги, тому у відповідача відсутні правові підстави для нарахування ОСОБА_2 оплати за утримання будинку та прибудинкової території у 50-відсотковому розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представник третьої особи - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у судовому засіданні відносно заявлених позовних вимог заперечила та просила у задоволенні позову відмовити. Вказала, що ОСОБА_2 включений в Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, як учасник війни, дитина війни, пенсіонер за віком, інвалід 2-ї групи загального захворювання і йому були встановлені відповідні пільги по оплаті за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015 року «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім»ї» з 01.07.2015 року пільги учасникам війни надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу(2470 грн ). Середньомісячний сукупний дохід сім'ї ОСОБА_5 на одну особу становить 2873,60 грн. (розмір пенсії позивача 4124,24 грн. та його дружини 1622,97 грн ). Таким чином, з 01.07.2015 року ОСОБА_5 припинено нарахування пільг за житлово - комунальні послуги та абонплату за користування квартирним телефоном.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2018 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДП «Наш дім-3» ПП «Наш дім», третя особа Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про зобов'язання списати з особового рахунку за квартиру заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території, зобов'язання провести перерахунок плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Представник позивача вказала, що суд при розгляді спору не врахував вимоги ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно яких ОСОБА_2 має право на пільги у розмірі 50 % знижки плати за користування комунальними послугами.

Зазначила, що постановою КМУ № 319 від 27.04.2016 р. фактично зупинено дію норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " щодо надання 50 % знижки оплати за користування комунальними послугами. Вказане суперечить вимогам ст. 2 указаного закону та ст. 22 Конституції України.

Також представник позивача вказала, що за період з 1.05.2016 року до 1.09.2016 року і з 1.06.2017 р. до 1.09.2017 року ОСОБА_2 нараховувалась плата за житлово-комунальні послуги у повному розмірі без урахування житлових субсидій та пільги, тому висновок суду про відсутність порушення права позивача є безпідставним.

Крім того представник позивача зазначила, що суд незаконно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав ОСОБА_2 у зв'язку із відмовою у наданні йому пільги, визначеної Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ".

Представник ДП "Наш дім - 3" ПП "Наш дім" подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу відхилити, залишивши без змін рішення суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_2 як учасник війни має право на отримання пільги за користування комунальними послугами згідно ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Разом з тим, з 01.09.2015 року нарахування пільги припинено, оскільки позивачу надано житлову субсидію, а також у зв'язку з перевищенням розміру середньомісячного сукупного доходу його сім'ї величини доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом установлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та його дружина.

ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи загального захворювання та учасником війни, що підтверджується посвідченнями № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників війни.

У відповідності до листа ДП «Наш дім-3» ПП «Наш дім» №04-07-17-3 від 04.07.2017 року станом на 01.06.2017 року заборгованість ОСОБА_2 за квартиру АДРЕСА_1 складає 692,62 грн.

Із довідки з архіву нарахувань платежів за утримання будинку і прибудинкової території за квартиру позивача за період з 01.01.2015 року по 01.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 нараховувалась пільга по оплаті за надані послуги за період з 01.01.2015 року по 01.08.2015 року включно, а з 01.09.2015 року нарахування пільги припинено, оплата нарахована у повному обсязі та дораховано кошти у сумі 97,52 грн.( надані пільги в сумі 48,76 грн. за липень та серпень 2015 року). З 01.10.2015 року позивачу нараховується субсидія.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року (надалі- Закон № 3551-XII) учасникам війни надаються пільги у виді 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім'ю).

Статтею 2 указаного закону передбачено, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Згідно ст. 4 Закону № 3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ, статтю 14 Закону № 3551-XII доповнено частиною шостою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Постановою Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015 року затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (надалі-Порядок), дія якого поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі, коли середньомісячний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення письмово інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією. У разі зменшення доходу сім'ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення.

Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 року «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (надалі-Положення), що визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема витрат на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

У відповідності до п. 4 Положення житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, внеску/платежу об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов'язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №319 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» пункт четвертий Положення доповнено новим абзацом такого змісту: «У разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам - виробникам/виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як Законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

В суді першої інстанції відповідач не заперечував право позивача на отримання пільг, встановлених п.5 ч.1 ст.14 Закону № 3551-XII для учасників війни. До 01.07.2015 року вказані пільги ОСОБА_2 надавались.

Судом вірно встановлено, що законодавство, яке регулює вказані правовідносини, було змінено і починаючи з 01.07.2015 року пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої ст.14 Закону №3551-XII надаються лише за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, а починаючи з 01.05.2016 року пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу не надаються особам, які мають житлові субсидії.

Із змісту повідомлення Управління соціальної політики ТМР №1138 від 24.04.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 з 01.07.2015 року припинено нарахування пільг за житлово-комунальні послуги та абонплату за користування квартирним телефоном, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім'ї позивача на одну особу становить 2873,60 грн. (розмір пенсії позивача 4124,24 грн. та його дружини 1622,97 грн.), що перевищує розмір доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, встановлену у 2018 році в розмірі 2470 грн. Окрім цього, з 01.10.2015 року позивачу нараховується житлова субсидія на оплату комунальних послуг.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 з приводу порушення його права на отримання 50 % знижки оплати за користування комунальними послугами згідно вимог ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому судом вірно установлено, що нарахування пільги припинено, оскільки позивачу надано житлову субсидію, а також у зв'язку з тим, що розмір середньомісячного сукупного доходу його сім'ї перевищує величину доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги.

Безпідставними також є посилання про те, що за період з 1.05.2016 року до 1.09.2016 року і з 1.06.2017 р. до 1.09.2017 року ОСОБА_2 незаконно нараховувалась плата за житлово-комунальні послуги у повному розмірі без урахування житлових субсидій та пільги. З цього приводу судом установлено, що позивачу припинено нарахування пільги, оскільки розмір середньомісячного сукупного доходу його сім'ї перевищує величину доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги.

Крім того, суд правильно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки відповідач не порушив право позивача щодо надання пільги, визначеної Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ".

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2018 р. залишити без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати слід покласти на сторони, в межах, які вони понесли.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник - адвокат ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2018 р. - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони, в межах, які вони понесли.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 18 грудня 2018 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи