Пр. №2/756/2586/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шевчука А.В.

при секретарі: Мушкетик І.В.

за участі: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього - ОСОБА_9 про визначення порядку користування квартирою ,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 про визначення порядку користування квартирою.

На обґрунтування позовних вимог зазнають, що у них та відповідачів на праві спільної часткової власності перебуває квартира АДРЕСА_1. Квартира складається із 3-х житлових кімнат площею 13,9 кв.м., 15,8 кв.м. та 14 кв.м. Фактично в квартирі проживає три сім'ї: сім'я позивачів (4 особи), сім'я ОСОБА_7 (3 особи) та сім'я ОСОБА_5 (2 особи). За тривалий час між ними склався усталений порядок користування квартирою за яким кожна сім'я використовує одну із кімнат. Однак між ними виникають непорозуміння з приводу користування квартирою, зокрема щодо правильного нарахування та своєчасної сплати квартплати та комунальних платежів. За таких обставин просять визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кімнату площею 13,9 кв.м. та допоміжне приміщення (кладови) площею 2,1 кв.м., в користування ОСОБА_5, ОСОБА_6 кімнату площею - 15,8 кв.м. та в користування ОСОБА_7 і її дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - кімнату з балконом площею 14 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню залишити в спільному користуванні.

Ухвалою суду від 30.01.2018 року відкрито позовне провадження у справі.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх вимоги в повному обсязі із мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 проти задоволення позовних вимог в цілому не заперечували підтвердивши, що на даний час користуються кімнатами в спірній квартирі відповідно до порядку, визначеному в позові. При цьому, не виявили бажання самостійно врегулювати спір та просили суд прийняти рішення яким визначити порядок користування квартирою.

Судом на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини.

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності (в рівних частках) ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.02.2015 року (а.с. 12).

Згідно технічних характеристик квартира складається із трьох житлових кімнат, площа яких становить 13,9 кв.м., 15,8 кв.м. та 14 кв.м., крім того в квартирі є балкон, який примикає до кімнати площею 14 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м., допоміжного приміщення (кладови) 2,1 кв.м, а також санвузла площею 2 кв.м., вбиральні площею 0,8 кв.м. та кухні з балконом площею 8,1 кв.м. (а.с. 13-14).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи предметом спору являються правовідносини з приводу користування майном, що перебуває в спільній частковій власності сторін по справі.

Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її власників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його частки без порушення прав інших співвласників неможливо, а тому єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном.

Сторони в судовому засіданні погодились із порядком користування майном, який визначений в позовній заяві, оскільки в саме такому порядку вони проживають в спірній квартирі вже протягом тривалого часу та на даний момент. Тому суд приходить до висновку, що вказаний позивачами варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників майна.

Даний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-1500цс15, відповідно до якої первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Таким чином, оскільки на даний час сторони позбавлені можливості вільно, на свій власний розсуд не порушуючи при цьому права інших співвласників користуватись майном, яке перебуває у їх власності суд вважає за необхідне захистити їх взаємні права шляхом задоволення позовних вимог в частині визначення порядку користування спірною квартирою.

При цьому суд, звертає увагу, що частина квартири (коридор, ванна кімната та вбиральня) вже перебуває в загальному користуванні власників, а тому додаткова констатація цього факту судовим рішенням є недоцільною.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визначення порядку користування квартирою - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділити в користування ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_10 (паспорт серії НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_1) кімнату площею 13,9 кв.м. та допоміжне приміщення (кладову) площею 2.1 кв.м.

-виділити в користування ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1) кімнату площею 15,8 кв. м.

-виділити в користування ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_1) кімнату площею 14 кв. м. та балкон до кімнати площею 1,6 кв.м.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 по 160 грн. з кожного на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук