Справа № 472/326/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2018 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Веселиніського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Веселиніського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК № 012753, виданого 14.01.2005 року ОСОБА_4 райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 49, є власником земельної ділянки загальною площею 5,55 га, з яких: земельна ділянка площею 5,4080 га з кадастровим номером :01:000:0216 та земельна ділянка площею 0,1352 га з кадастровим номером :01:000:0274, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області.

Разом з тим, вона позбавлена можливості вільно розпорядитись належним їй майном, оскільки зазначений державний акт містить виправлення у кадастровому номері земельних ділянок. Так, звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 селищної ради з приводу державної реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки отримала відмову мотивовану тим, що не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи, що містять необумовлені виправлення.

В звязку з тим, що її право власності на земельні ділянки не визнається органом державної реєстрації прав вона просить визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки.

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позов підтримала повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Веселиніського району Миколаївської області за довіреністю ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У звязку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження ОСОБА_4 райдержадміністрації № 582-р від 30 вересня 2004 року на імя ОСОБА_3, тобто позивача по справі, 14 січня 2005 року ОСОБА_4 райдержадміністрацією Миколаївської області видано державний акт на право власності серії МК № 012753, на земельну ділянку загальною площею 5,55 га, з яких: земельна ділянка площею 5,41 га з кадастровим номером :01:000:0216 та земельна ділянка площею 0,14 га з кадастровим номером :01:000:0274.

Вказаний державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 49.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 31.01.2018 року позивачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 17.11.2017 року, в звязку з чим було уточнено площу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0216 з 5,41 га на 5,4080 га та здійснено реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 31.01.2018 року позивачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 17.11.2017 року, в звязку з чим уточнено площу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0274 з 0,14 га на 0,1352 га та здійснено реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Таким чином, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивач набула права власності на земельні ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Разом з тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивачка позбавлена можливості, оскільки в державному акті про право власності на земельну ділянку виконано рукописно незастережні виправлення в кадастровому номері земельних ділянок, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 012753.

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №39783562 від 21 лютого 2018 року позивачці відмовлено у реєстрації права власності земельної ділянки відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» оскільки поданий для проведення державної реєстрації прав державний акт містить виправлення.

Згідно ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 IV від 01.07.2004 року, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачка набула право власності на земельні ділянки площею 5,4080 га з кадастровим номером :01:000:0216 та площею 0,1352 га з кадастровим номером :01:000:0274 отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 012753відповідно до вимог чинного на той час законодавства, однак це її право не визнається органом державної реєстрації прав, оскільки зазначений державний акт містить незастережні виправлення в кадастрових номерах, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 81, 116, 125, 152, 155 ЗК України, ст.ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельні ділянки площею 5,4080 га, кадастровий номер :01:000:0216 та площею 0,1352 га, кадастровий номер :01:000:0274, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах території ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 27.04.2018 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5