У Х В А Л А

12 грудня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/1881/18

Номер провадження 22-ц/804/639/18

Донецький апеляційний суд в складі суддів : Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

сторони:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - територіальна громада Селидівської міської ради

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року, у складі судді Черкова В.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_3

до територіальної громади Селидівської міської ради,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Селидівське»,

про визнання права на спадок за законом, скасування державної реєстрації,

В с т а н о в и в:

В квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до Селидівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Селидівське» (далі - ТОВ «Селидівське»), в якому просила подовжити строк для прийняття спадщини, визнати за позивачем право власності на спадок на: 2/3 частки житлового будинку, позначеного на технічному плані літерою А-1, загальною площею 28,9 кв.м., надвірні будівлі та споруди: а-1тамбур, п-1погріб, Б-1сарай,С-1сарай, N'-ворота згідно дублікату Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 15 жовтня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради від 19 лютого 1986 року № 50/9, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 15 жовтня 2002 року за №160; земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1151 гектар для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, зареєстрованого 09.08.2001 року за номером 12959; земельну ділянку-пай площею 4,5270 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Селидівської міської ради згідно сертифікату НОМЕР_2 про право на земельну частку-пай, виданого Селидівською міською радою Донецької області та зареєстрованого 14.06.1997 року № 525, кадастровий номер НОМЕР_3, що належить спадкодавцю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - спадкове майно); скасувати державну реєстрацію земельної ділянки (паю) з кадастровим номером НОМЕР_3, форма власності комунальна, власник Селидівська міська рада, , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 38, номер запису 8404550, вид іншого речового права - право оренди земельної ділянки, суб'єкт іншого речового права - орендар: ТОВ «Селидівське», .

В мотивування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дідусь ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно.

Спадкоємець ОСОБА_5, син дідуся та батько позивача, постійно проживав разом із спадкодавцем, зокрема і на час відкриття спадщини, і фактично прийняв спадщину, вступив в володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після смерті якого залишилось спадкове майно.

Позивач звернулась до державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори з питанням одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька.

Постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину) у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Позивач зазначила, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме за станом здоров'я. Крім того, були втрачені правовстановлюючі документи на предмети спадщини, та вона приймала міри до їх відновлення та повернення земельної ділянки площею 4,5270 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому дідусеві позивача - ОСОБА_6, до кола спадкового майна.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права на спадок за законом задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадок на 2/3 частки житлового будинку, позначеного на технічному плані літерою А-1, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., надвірні будівлі та споруди: а-1 тамбур, п-1 погріб, Б-1 сарай, С-1 сарай, N'- ворота, згідно дублікату Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 15.10.2002 р. на підставі рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради від 19.02.1986 року № 50/9, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 15.10.2002 р. за № 160, земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1151 гектара для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, зареєстрованого 09.08.2001 р. за номером 12959, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки-паю площею 4,5270 гектарів для ведення товарного сільського господарського виробництва, що розташована на території Селидівської міської ради згідно сертифікату НОМЕР_2 про право на земельну ділянку-пай, виданого Селидівською міською радою Донецької області та зареєстрованого 14.06.1997 р. за № 525, кадастровий номер НОМЕР_3, що належить спадкодавцю ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки (паю) з кадастровим номером НОМЕР_3, форма власності комунальна, власник Селидівська міська рада, , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 38, номер запису про право власності 7179244 та державну реєстрацію іншого речового права номер запису 8404550, вид іншого речового права - право оренди земельної ділянки, суб'єкт іншого речового права - орендар: ТОВ «Селидівське», .

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_4, як особа, яка не брала участь у справі, однак суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси, обов'язки, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, просила його скасувати та повернути справу на новий розгляд до Селидівського міського суду з залученням її по справі як відповідача.

Зокрема зазначила, рішення є незаконним, оскільки вона не була залучена до розгляду справи, бо проживала з батьком позивача, ОСОБА_5, однією сім'єю в будинку, який є спадковим, більше ніж 25 років, а саме з 1993 року по день його смерті, про що була обізнана позивач.

ОСОБА_5 не ходив, йому ампутували ногу, визнали 2 групу інвалідності і весь цей час ОСОБА_4 доглядала за ним як в лікарні так і вдома, та займалась похованням ОСОБА_5 без участі і допомоги позивачки.

Позивач з 2016 року не зверталась за спадком, хоч і знала, що батько помер, тому скаржник вважає, що є спадкоємицею.

До апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов, однак відповідно до ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду 21 листопада 2018 року ОСОБА_3 пояснила, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги. Після смерті батька вона не знайшла правовстановлюючих документів на спадкове майно, збирала довідки , зверталась до суду з апеляційною скаргою на судове рішення, яким земельна ділянка-пай, що належала дідусю ОСОБА_6, була визнана відумерлим майном та передана територіальній громаді. Вважає, що пропустила строк для на прийняття спадщини з поважної причини. ОСОБА_4 не постійно проживала з батьком, періодично проживала в своїй квартирі в м. Українськ. Селидівським міським судом Донецької області розглядається справа за заявою ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю, але рішення до цього часу не постановлено.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за відсутністю учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 128), записами в журналі Донецького апеляційного суду телефонограм № 533, 534 (а.с. 133,134) та поштовими повідомленнями (а.с. 135, 141).

ОСОБА_3 направила апеляційному суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі (а.с.136-140).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_3 надані у судовому засіданні 21 листопада 2018 року, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_8. ОСОБА_3 30.04.1999 р. уклала шлюб із ОСОБА_9, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка- ОСОБА_3 (а.с.8-9).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Згідно довідок комунального підприємства «Комунальник м.Селидове» від 22 січня 2018 року, ОСОБА_6 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12,13).

Згідно довідки Селидівського БТІ від 16.04.2018 р., відповідно до реєстраційних даних станом на 01.01.2013 року, 2/3 житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_6 (а.с.17).

Постановою державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори від 27.12.2017 р. ОСОБА_3 у вчинені нотаріальних дій було відмовлено. Зазначено, що ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала, до суду із позовом про призначення додаткового строку для прийняття спадщини (згідно ч.3 ст.1272 ЦК України) не зверталась. ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 фактично шляхом постійного проживання, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно матеріалів справи № 161/2017 ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем до майна померлого 04.04.2016 року її батька ОСОБА_5 Зі слів спадкоємиці ОСОБА_3 оригінали правовстановлюючих документів на спадщину втрачені (а.с.6-7).

Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (квартиру) від 28.02.1986 року, житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_7 (а.с.16).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, на підставі рішення Селидівської міської ради від 08.08.2001 року за № 266 , земельна ділянка площею 0,2151 га була надана у приватну власність ОСОБА_6 (а.с.23).

Відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2016 року, земельна ділянка загальною площею 4,5270 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером НОМЕР_3, розташована на території Селидівської міської ради, є землею запасу (а.с.24).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, розташована на території Селидівської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва перебуває у комунальній власності, власником є Селидівська міська рада(а.с.26-27).

Зазначене також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.29-30).

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30.05.2008 року були задоволені позовні вимоги територіальної громади Селидівської міської ради про визнання спадкового майна після смерті ОСОБА_6 відумерлим (а.с.31).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15.11.2017 року зазначене рішення було скасовано, в задоволенні заяви територіальної громади Селидівської міської ради - відмовлено (а.с.32-33).

Як вбачається з Інформаційних довідок, після смерті ОСОБА_5 заповітів не посвідчувалось (а.с.43).

27.12.2017 року Другою селидівською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 49, 50).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, проте пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини. Для отримання свідоцтва про право власності за законом на спадщину є об'єктивні перешкоди, оскільки втрачені оригінали документів, необхідні для звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є позивач, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково, оскільки позивач не має можливості в інший спосіб підтвердити своє право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права або обов'язки. Тому, за загальним правилом, у цих осіб немає правових підстав для апеляційного оскарження рішень суду, які в майбутньому лише можуть вплинути на права та обов'язки осіб, які не залучались до справи.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_4, як особа яка не брала участь у справі, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють її права або обов'язки.

Як на час ухвалення рішення судом першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 не довела, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, та що оскаржуваним рішенням порушені її права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням, безпосередньо не встановлювались, не змінювались і не припинялись права, інтереси або обов'язки ОСОБА_4, тому вона не має права на його оскарження.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК (в редакції 2004 року), яка є аналогічною ст. 352 ЦПК України (в редакції 2017 року), права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

На підставі викладеного, враховуючи, що оскаржуване рішення не порушує прав, свобод, обов'язків та інтересів скаржника, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційне провадження, відкрите за зазначеною апеляційною скаргою, підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 352, 362, 368 ЦПК України, апеляційний суд,

У х в а л и в:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади Селидівської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Селидівське», про визнання права на спадок за законом, скасування державної реєстрації закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

С.А.Попова

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2018 року.

Суддя Т.Б.Ткаченко