Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/5303/16Головуючий у 1-й інстанції Добрєв М.В.
Пр. № 22-ц/778/1532/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2018 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - Банк) до ЗФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Дніпровський ВДВС ГТУЮ, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом в якому просив:

- визнати недійсними результати електронних торгів, оформленні проведення електронних торгів № 183524 від 12.07.2016 р. у зв'язку з неповідомленням АТ «Родовід Банк» про оцінку майна боржника, що стала стартовою ціною продажу;

- визнати недійсним та скасувати акт про проведення електронних торгів від 01.08.2016 р.;

- визнати недійсною та скасувати постанову про зняття з обліку транспортного засобу від 01.08.2016 р.;

- визнати недійсною та скасувати постанову про звільнення майна з-під арешту від 01.08.2016 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року (а.с. 28) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом Банку відкрито.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2018 року (а.с. 110) позов Банку у цій справі залишено позов без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм цивільного процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 113-147) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 158) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.165).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.183) розгляд цієї справи призначений в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання Банку (а.с. 178-181).

У судове засідання 03 травня 2018 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ст. ст. 128 -131 ЦПК України (а.с. 166-177) всі особи, які беруть участь у справі, окрім представника Банку за довіреністю (а.с. 181) Свинар М.Ю., не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, за присутністю в режимі відеоконференції представника Банку - Свинар М.Ю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Банку, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву Банку у цій справі, керувався ст. ст. 10, 49, 58, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із наступного.

25.01.2017 року представником позивача було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, після цього 07.04.2017 року, на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, однак у зв'язку з малим проміжком часу, до проведення судового засідання, клопотання розглянуто не було.

08.08.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, ухвалою суду від 21.08.2017 року, вказане клопотання задоволено, однак судове засідання не відбулось з об'єктивних підстав.

18.09.2017 року, судом було винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотань про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

17.11.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції 17.11.2017 року, судом було винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотань про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 12.11.2018 року за викликом суду, будучи повідомленим належним чином, відповідно до ч. 6 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, представник позивача знову не з'явився, подавши клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Тобто, представник позивача 12.11.2018 року повторно не з'явився в судове засідання, будучи повідомленим відповідно до ч. 6 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України.

Суд вважає неможливим розгляд справи у відсутності представника позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами, тому враховуючи, що судом неодноразово було відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, а клопотання про розгляд справи за відсутності представника не надходило, та те, що в такому випадку юридична особа фактично стає стороною до якої не можуть бути застосовані вимоги ст. 223 ЦПК України, в частині залишення позову без розгляду та заочного розгляду справи, на відмінність від фізичної особи, суд вважає можливим відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосувати аналогію закону. Тому вважає, що в разі неявки в судове засідання, в даному випадку представника позивача - юридичної особи, суд відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, повинен залишити позовну заяву без розгляду, так як ця неявка є в даному випадку повторною неявкою позивача в судове засідання, повідомленого належним чином.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, тому його нормами апеляційний суд має керуватись при апеляційному перегляді цієї справи.

Так, дійсно, в силу вимог 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Проте, встановлено, що провадження у цій справі судом першої інстанції за вищезазначеним позовом Банку було відкрито ще 25 серпня 2016 року (а.с. 25).

У цій справі судом призначались судові засідання на 31.01.2017 року, 12.04.2017 року, 21.08.2017 року, 18.09.2017 року, 17.11.2017 року, 12.01.2018 року.

Вбачається, що в ухвалі суду першої інстанції, що є предметом апеляційного перегляду у цій справі, міститься описка в даті судового засідання у цій справі «12.11.2018 року», в яке представник Банку повторно не з'явився.

Ухвала суду першої інстанції, що є предметом апеляційного оскарження, постановлена була у судовому засіданні 12.01.2018 року, тому предметом дослідження є матеріали справи щодо останніх двох судових засідань у цій справі - 17.11.2017 року та 12.01.2018 року.

При цьому, встановлено, що матеріали цієї справи (а.с. 79-108) взагалі не містять належних, допустимих доказів про направлення судом першої інстанції Банку та отримання останнім судових повісток на дати судових засідань у цій справі - 17.11.2017 року та 12.01.2018 року (поштове повідомлення про вручення Банку судової повістки або конверт із судовою повісткою суду, що повернувся на адресу апеляційного суду із будь - якою відміткою поштового відділення).

У матеріалах цієї справи за цей період міститься лише 2 повідомлення про вручення представникові Банку Свинар М.Ю. лише копій ухвал суду першої інстанції (а.с. 97-98).

Таким чином, матеріалами цієї справи не спростовуються доводи Банку, як особи, яка подала апеляційну скарги у цій справі про те, що Банк не був повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду цієї справи на судові засідання 17.11.2017 року та 12.01.2018 року взагалі та у тому числі своєчасно та належним чином, Банк дізнавався про дати судових засідань сам з сайту судової влади.

Крім того, Банк у своєму клопотанні (вх. від 31.10.2018 року а.с. 87-90), своєчасно надісланому суду першої інстанції у цій справі поштою, просив про участь представника Банку у цій справі в режимі відеоконференції, оскільки Банк знаходиться у м. Київ, відділення Банку у м. Запоріжжя немає, у Банку відсутні кошти на проїзд для забезпечення представника у судовому засіданні.

Однак, лише ухвалою від 17.11.2017 року (а.с. 95), тобто вже в день судового засідання у цій справі 17.11.2017 року, у порушення строку (не пізніше як за п'ять днів до дня проведення судового засідання), передбаченого ст. 158-1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, для розгляду цього клопотання, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання Банку.

Цією ухвалою суду першої інстанції від 17.11.2017 року підтверджуються доводи апеляційної скарги Банку про те, що він своєчасно до судового засідання 17.11.2017 року не міг отримати і не отримував ухвали суду першої інстанції у цій справі про відмову йому у задоволенні його клопотання про участь у режимі відеоконференції у цій справі у судовому засіданні 17.11.2017 року.

Копія цієї ухвали була надіслана Банку судом першої інстанції згідно супроводжувального листа лише 17.11.2017 року (а.с. 96), а фактично взагалі лише 06.12.2017 року (поштове повідомлення із зазначенням дати направлення ухвали від 06.12.2017 року а.с.98).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Зазначена ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягала (ст. 158-1 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно).

Однак, із змісту цієї ухвали вбачається, що остання є безпідставною, такою, що порушує право Банку на участь у судовому засіданні 17.11.2017 року в режимі відеоконференції, передбачене ЦПК України, враховуючи, що Банк знаходиться у м. Київ, відділення Банку у м. Запоріжжя немає, останній ліквідується, що є загальновідомою інформацією, і у нього відсутні кошти на проїзд представника Банку до суду першої інстанції у м. Запоріжжя для участі у судовому засіданні, а суд першої інстанції забезпечений обладнанням для проведення розгляду справ в режимі відоконференції. Незабезпечення судом першої інстанції належної організації черговості проведення суддями суду першої інстанції розгляду цивільних та кримінальних справ в режимі відеоконференції не могло бути підставою для відмови Банку у задоволенні його вищезазначеного клопотання.

Окрім цього, матеріали цієї справи містять заяву представника Банку про розгляд цієї справи за відсутністю представника Банку (а.с. 34).

Дана категорія справ не містить вимоги ЦПК України щодо обов'язкової участі представника Банку у судовому засіданні у цій справі у суді першої інстанції, як наприклад особиста участь саме сторін при вирішенні питання судом про розірвання шлюбу тощо.

Також судом першої інстанції явка представника Банку у будь-яке судове засідання у цій справі обов'язковою не визнавалась.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

За таких обставин, доводи Банку, як особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, в силу вимог ст. 379 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Також встановлено, Банком при подачі вищезазначеної апеляційної скарги був сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 155).

Проте, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Керуючись ст. ст. 158-1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 4, 12, 141, 128-130, 367, 371-372, 374, 379, 381-384, п.п. 8,9 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2018 року цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 04 травня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.