Справа № 438/91/18
Номер провадження № 2-о/438/12/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Валькович Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Бориславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту проживання на території України, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву у порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України з 15 липня 1974 року по 20 червня 1995 року, в тому числі і станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з часу народження і до літа 1995 року проживав разом з батьками в м. Бориславі, зокрема з 27 грудня 1990 року по 20 червня 1995 року проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (гуртожиток профтехучилище), що стверджується довідкою Бориславського профліцею від 16 серпня 2017 року за №24.

В 1991 році закінчив загальноосвітню школу №7 м. Борислава Львівської області, що стерджується атестатом про середню освіту від 15 червня 1991 року.

Після закінчення школи навчався в професійно- технічному училищі № 7 м. Борислава, яке закінчив 23 червня 1992року, що стеверджується дипломом від 23 червня 1992 року.

Влітку 1995 року переїхав в м. Харків, працював на приватній фірмі, на той момент мав паспорт громадянина СРСР.

У 1996 році вступив до Харківського політехнічного інституту, який закінчив у 2002 році, що стверджується дипломом Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 10 липня 2002 року.

Після закінчення вузу фірма, на якій працював ліквідувалася, ОСОБА_1, втратив паспорт ще старого взірця, тобто паспорт громадянина СРСР, і через його втрату та відсутність прописки не встиг вчасно оформити паспорт громадянина України.

В період з 2003 року по 2015 рік неофіційно працював на будовах в місті Харкові, в містах Харківської та Полтавської області, а також виконував сільськогосподарські роботи в Херсонській області.

З 2016 року і по даний час фактично проживає у своєї матері ОСОБА_2 по вул. Героїв ОУН-УПА, 4/8 в м. Бориславі Львівської області, що стверджується актом ПП «Борислав Комфорт».

Проживаючи на території України та здійснюючи трудову діяльність в нього виникла проблема із отриманням громадянства України, необхідно відновити втрачений паспорт.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1, звертався в Бориславський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області по питанню оформлення паспорту громадянина України. ОСОБА_1, подав відповідну заяву з втратою паспорту громадянина СРСР, де були відмітки про його прописку в м. Бориславі, надав інші документи, які підтверджкють, що на час проголошення незалежності України, він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, йому повідомили, що наданих документів для отримання паспорту громадянина України недостатньо, відповідно до вказівки ДМС України від 22 вересня 2017 року №6.4/7095-17 документом, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території України є відповідне рішення суду, тому було прийнято рішення про припинення провадження за його заявою про встановлення належності до громадянства, що стверджується листом Бориславського міського сектору Головного Управління державної міграційної служби України у Львівській області від 26 жовтня 2017 року № 19/1617 та від 27 грудня 2017 року за №19/1937.

Рішення суду про визнання факту його проживання на території України у період з 15 червня 1974року по 20 червня 1995 року необхідне для встановлення належності до громадянства України.

Враховуючи те, що йому для встановлення факту постійного проживання на території України необхідно для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України і він позбавлений можливості реалізувати своє право встановлення належності до громадянства України у зв'язку з відмовою Бориславського міського сектору ГУ ДМС України у Львівській області через відсутність рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України з 15 червня 1974року по 20 червня 1995 року - іншої можливості встановлення факту постійного проживання на території України в нього не має, тому звернувся до суду з даною заявою та просить встановити факт його постійного проживання на території України з 15 червня 1974року по 20 червня 1995 року.

В судове засідання заявник ОСОБА_1та його представник ОСОБА_3 не зявились, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заяву просять задоволити. Представник заінтересованої особи Бориславського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Щодо задоволення позову не заперечують.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, народився 15 липня 1974 року в м. Бориславі, Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Бориславським міським відділом ЗАГСУ Львівської області від 10 серпня 1974року. Даний факт також підтверджується копією атестату про середню освіту ОСОБА_1 від 15.06.1991р.; копією диплому ОСОБА_1, від 29.06.1992р.;

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України у певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідне тустановському В.В. для отримання паспорту громадянина України.

Таким чином, наданими до суду документами та іншими доказами достовірно підтверджується факт постійного безперервного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

На підставі вказаного вище, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника у повному обсязі, а саме слід встановити факт проживання ОСОБА_1В на території України станом на 24.08.1991 року.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89, 95, 247, 258-259, 264-265, 268, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш