Справа № 333/1605/18
Провадження № 2-о/333/156/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя в складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заінтересована особа: Шевченківське обєднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

30.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона народилась 30.12.1945 року у м. Баку, Азербайджан. 23.01.1969 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 у м. Баку у «Будинку щастя», про що було видане свідоцтво про шлюб, актовий запис № 237. Під час реєстрації шлюбу вона змінила своє дівоче прізвище «Жуховицкая» на прізвище свого чоловіка.

У 1995 році вона з чоловіком переїхали з м. Баку (Азербайджан) до м. Запоріжжя на постійне місце проживання. У 2005 році помер ОСОБА_3, а 12.05.2017 року заявник отримала вид на проживання на Україні та вирішила оформити пенсію за віком.

Шевченківським обєднанням управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя ОСОБА_1 було видано рішення, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», так як не надано документ, який підтверджує зміну прізвища. Заявник втратила свідоцтво про шлюб з ОСОБА_3, де вона при укладенні шлюбу змінила прізвище з «Жуховицької» на «Антонову». Просить суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Баку, Азербайджанської Республіки трудової книжки на імя «ОСОБА_4 Яковлены» (російською мовою), так як їй це необхідно для призначення пенсії.

В судовому засіданні заявник просила заяву задовольнити, суду пояснила, що не може оформити пенсію за віком у звязку з втратою свідоцтва про шлюб. Поїхати до Азербайджану на цей час вона не може, а на письмові запити їй не повідомляють.

Представник заінтересованої особи Шевченківського обєднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя особи ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1, так як, по-перше, остання не надала достовірних документів, які б свідчили про зміну її прізвища. По-друге, у трудовій книжці заявниці відсутній запис про документ (його номер та дату видачі), на підставі якого здійснено виправлення у трудовій книжці, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року. Зазначені факти і стали підставою для відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1

Суд, заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши у судовому засіданні письмові докази в оригіналі, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30 грудня 1945 року народилась ОСОБА_5 в м. Баку Азербайджанської Республіки, про що Відділом реєстрації Сабаільського району м. Баку в книзі реєстрацій актів народження 24.01.1946 року зроблено запис № 34, серія АZ-ІІІ № 58428 (а.с. 14-15).

Згідно відмітки в паспорті громадянина СССР (серія ХХV-ЖГ № 695592) 23.01.1969 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 4-6).

З копії трудової книжки, заведеної 08.04.1968 року на імя «Жуховицкой» (російською мовою) вбачається, що остання змінила прізвище на підставі свідоцтва про шлюб на «Антонова» (а.с. 10-12). Про це в трудовій книжці мається відповідний напис «В связи с обменом паспорта и свидетельства бракосочетания считать ОСОБА_3».

12.05.2017 року заявник отримала посвідку на постійне місце проживання на території України № ІН139068 (а.с. 8-9).

28.03.2018 року комісією Шевченківського обєднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя винесено рішення № 8, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, так як остання надала для підтвердження загального стажу трудову книжку, в якій запис про зміну прізвища з «Жуховицкой» на «Антонова» зроблено неналежним чином, а саме відсутній запис про документ (його номер та дату видачі), на підставі якого зроблено виправлення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.07.1974 року (а.с. 13).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заява, враховуючи надані заявником докази, підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту має для заявника певні юридичні наслідки (призначення пенсії) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Керуючись ст. ст. 4,12,13,76,81,141, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 А (гурт), заінтересована особа: Шевченківське обєднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в м. Баку, Азербайджанської Республіки трудової книжки на імя «ОСОБА_4 Яковлены» (російською мовою).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.05.2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод