Номер провадження: 22-ц/785/7226/18
Номер справи місцевого суду: 509/577/18
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Ковязіної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу «Совіньйон-2», третя особа товариство з обмеженою відповідальність «Комунсервіс» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон - 2» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2018 року (суддя Бочаров А.І.),

встановив:

У лютому 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу «Совіньйон-2», третя особа товариство з обмеженою відповідальність «Комунсервіс» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу від10 грудня 2016 року оформленого протоколом №3 Загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2» від 10 грудня 2016 року.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОК «Житловий кооператив «Совіньйон-2», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ «Крмунсервіс», про визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу закрито.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Зазначене рішення суду оскаржують в апеляційному порядку представник ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОК «Житловий кооператив «Совіньйон - 2».

В скаргах ставиться питання про скасування судового рішення, направлення справи для продовження розгляду. В обґрунтування скарги ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме, що суд першої інстанції при відкритті провадження у справі вважав цей спір в порядку цивільного судочинства, проте змінив свою позицію після винесення ухвали Верховного Суду від 18.07.2018 року. Посилаючись на ту обставину, що рішення Верховного Суду не є прецедентним правом, тобто не є обов'язковим для застосування судами, вважає оскаржувану ухвалу суду передчасною.

Одночасно наводить приклади постанов Великої палати Верховного Суду щодо підсудності господарським судам корпоративних спорів та посилається на ст. 263 ЦПК України, якою зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги ОК «Житловий кооператив «Совіньйон - 2» зводяться до того, що спір повинен розглядатись в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що предметом позову є визнання недійсним рішення загальних зборів членів кооперативу від 10 грудня 2016 року оформленого протоколом №3 Загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон-2» від 10 грудня 2016 року, підставою позову є прийняття рішення всупереч вимогам статуту, закону та інтересам членів кооперативу.

Згідно ст. 94 Господарського кодексу України, кооперативи, як добровільні об'єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Основними завданнями кооперації є:підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб'єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства (стаття 3 Закону України «Про кооперацію»).

Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог Господарського кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 Господарського кодексу України).

Для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси.

Джерелами формування майна кооперативу є:вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством.

Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу (стаття 19 Закону України «Про кооперацію»).

З матеріалів справи вбачається, що ОК «Житловий кооператив «Совіньйон-2» є юридичною особою з дати його державної реєстрації в Овідіопольському районному управлінні юстиції, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку, штампи, бланки зі своїм найменуванням, може мати символіку, яка затверджується та реєструється у встановленому порядку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями частини першої статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України (у редакції від 07 січня 2018 року) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України №2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення чинного законодавства України, зміст правовідносин, спір, що виник між сторонами, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом.

Зазначена правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 18.07.2018 року по справі №509/2779/15-ц, провадження №61-8772св18.

Враховуючи встановлене, всупереч доводів апеляційних скарг, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття провадженні у справі з підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційних скарг є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон - 2» залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2018 року про закриття провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець