Справа № 404/4066/15-ц
Номер провадження 2/404/35/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» (поштова адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до ОСОБА_2 (поштова адреса: 25007, м. Кропивницький, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 18, ІПН: НОМЕР_1) про стягнення боргу, суд -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, відповідно до якого просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 17238,59 дол. США, що за курсом 20,81 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2015 року складає 358735,06 грн. за кредитним договором № KGKWGK01580393 від 06.02.2007 року та судові витрати.

На обґрунтування позову зазначено, що 06.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KGKWGK01580393. Згідно вказаного договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 22800 дол. США на термін до 05.02.2027 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Проте, в звязку з невиконанням умов кредитного договору відповідачем та виникненням заборгованості за вище вказаним договором, позивач з метою захисту порушених прав звернувся до суду з даним позовом.

06.10.2015 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда зупинено провадження у справі № 404/4066/15-ц (номер провадження 2/404/2607/15) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу до розгляду цивільної справи № 404/7125/15-ц, (номер провадження 2/404/3983/15) за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору.

12.10.2016 року судом відновлено провадження у справі та призначеної до розгляду, оскільки 12.10.2016 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відновлення провадження у вище вказаній цивільній справі, так як 27.09.2016 року Апеляційним судом Кіровоградської області справа № 404/7125/15-ц, (номер провадження 2/404/3983/15) була розглянута, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.04.2016 року, залишено без змін.

07.02.2017 року ухвалою суду зупинено провадження у справі № 404/4066/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу до розгляду цивільної справи № 404/127/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору.

24.03.2017 року судом відновлено провадження у справі та призначено її до розгляду, оскільки 09.02.2017 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда провадження у справі № 404/127/17, номер провадження 2/404/1278/17, закрито. 23.03.2017 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2017 року залишено без змін.

15.05.2017 року судом за клопотанням представника відповідача призначено по справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено експерту Київської незалежної судово-експертної установи.

27.02.2018 року до суду надійшов лист від експертної установи про залишення без виконання ухвали суду від 15.05.2017 року.

28.02.2018 року ухвалою суду поновити провадження в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

27.03.2018 року на електронну пошту від представника відповідач надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з перебуванням його в іншому судовому засіданні, 17.04.2018 року через канцелярію суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з необхідністю звернення за правовою допомогою та надання часу для підготовки до судового засідання.

Проте, на обґрунтування останнього клопотання суду не надано належних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KGKWGK01580393 (а.с. 9-11).

Відповідно п. 7.1 кредитного договору Банк зобовязується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 06.02.2007 року по 05.02.2027 рік включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 19000 дол. США на наступні цілі: придбання будинку, а також у розмірі 3800 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00 % (у момент надання кредиту), щомісяця в Період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 249,42 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

ПАТ КБ "Приват банк" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Згідно до п. 4.1 вище вказаного Договору при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплати Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплати пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до п.п. 2.2.2 кредитного договору позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснюється не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту.

Підпунктом 2.2.3 даного договору визначено, що Позичальник зобовязується сплати Банку винагороду згідно п.п. 7.1 та 6.2 даного Договору.

Згідно до п. 6.2 кредитного договору, при невиконанні Позичальником умов, передбачених п. 2.2.11 Договору, Банк зобовязаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому, Позичальник сплачує Банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до п. 6.3 договору всі види платежів (за винятком кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, неустойки), що вноситься Позичальником за даним Договором є відсотками в розумінні ЦК України.

Проте, умов договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 21.05.2015 року в розмірі 17238,59 дол. США, яка складається з:

- 16287,46 дол. США - заборгованість за кредитом,

- 872,51 дол. США. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 62,38 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 16,24 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором (а.с. 4-7).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № KGKWGK01580393 від 06.02.2007 в розмірі 17222,35 дол. США, що становить еквівалент, відповідно до курсу валют НБУ станом на 21.05.2015 року в розмірі 358397,10 грн., з яких: 16287,46 дол. США (в еквіваленті становить 338942,04грн.) - заборгованість за кредитом; 872,51 дол. США (в еквіваленті становить 18156,93 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 62,38 дол. США (в еквіваленті становить 1298,13грн.) - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Щодо заборгованості за пенею, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-2667цс17 від 16.08.2017 року.

Згідно до п. 4.1 вище вказаного Договору при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплати Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплати пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-7) вбачається, що станом на 11.05.2015 року у відповідача існує заборгованість за пенею в розмірі 3,69 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ на дату просточки становить 76,46 грн., а станом на 21.05.2015 року 12,55 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ на дату прострочки становить 261,16 грн., таким чином до стягнення з відповідача заборгованості по пені підлягає 337,62 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ініціативи відповідача судом призначалась судово-економічна експертиза, проте відповідач відмовився від її проведення не сплативши визначену експертам суму.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обовязок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи вище викладене в інший частині вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням пропорційності задоволеної частини позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3587,35грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» (поштова адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до ОСОБА_2 (поштова адреса: 25007, м. Кропивницький, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 18, ІПН: НОМЕР_1) про стягнення боргу- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (поштова адреса: 25007, м. Кропивницький, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 18, ІПН: НОМЕР_1)на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (поштова адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) заборгованість за кредитним договором № KGKWGK01580393 від 06.02.2007 в розмірі 17222,35 дол. США, що становить еквівалент, відповідно до курсу валют НБУ станом на 21.05.2015 року в розмірі 358397,10 грн. та 337,62 грн. заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 (поштова адреса: 25007, м. Кропивницький, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 18, ІПН: НОМЕР_1)на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (поштова адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3587,35 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складено 17.04.2018 року.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда