У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його предявлення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його предявлення, за якою просить суд: забезпечити позов ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації про захист порушених трудових прав до предявлення цього позову, зупинивши дію наказу Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації від 25.04.18 №103-К «Про відсторонення від посади ОСОБА_1С.» до набрання законної сили рішенням суду у справі за даним позовом.

В обґрунтування заяви заявник зазначив наступне.

ОСОБА_1 є директором Закарпатського базового державного медичного коледжу (далі - Коледж). Засновником Коледжу є Департамент охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації (далі - Департамент). Зазначене стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який додається.

Протягом перебування Заявника на цій посаді Департамент неодноразово та безпідставно вчиняв перешкоди Заявнику у належному виконанні останнім своїх трудових обовязків. Такі дії полягають, у тому числі, у необґрунтованому відстороненню від займаної посади.

25 квітня 2018 року Департамент прийняв наказ №103-к «Про відсторонення від посади ОСОБА_1С.», яким з 27 квітня 2018 року відсторонив Заявника від посади директора Коледжу «на період судового розгляду Хустським районним судом адміністративного провадження стосовно нього».

Підставою для прийняття цього наказу є подання прокурора області, з якого слідує, що - Заявник в порушення вимог чинного антикорупційного законодавства упродовж 01 січня - 01 квітня 2018 року вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з чим відносно Заявника складено протокол, який скеровано до Хустського районного суду Закарпатської області.

Даний наказ беззаперечно є незаконним та додатковим свідченням протиправності

поведінки Департаменту до Заявника з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», яким керувався Департамент при прийнятті вказаного наказу, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням керівника органу (установи, підприємства, організації), в якому вона працює, до закінчення розгляду справи судом.

Тобто, законодавством встановлено, що відсторонення від виконання службових повноважень за названих обставин не є обовязковим, а роботодавцю фактично надано право його застосування.

Натомість Департамент в особі його керівника, приймаючи рішення про відсторонення Заявника від посади директора Коледжу, після отримання подання прокурора, не вжив ніяких дій по перевірці викладених у поданні обставинам та по наданню їм будь-якої оцінки.

Так, Департамент не зясував причини вчинення інкримінованого правопорушення, суть останнього та його вплив на можливість виконання Заявником трудових обовязків.

Несвоєчасне подання Заявником електронної декларації не повязане з його умисною поведінкою, оскільки причиною цьому є некоректне функціонування відповідного інтернет-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, про що містились багаторазові повідомлення в засобах масової інформації.

Крім того, Департамент не зажадав будь-яких пояснень від Заявника, що доводить субєктивне ставлення до нього при прийнятті згаданого наказу.

Разом з тим, складений відносно Заявника протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, не відповідає вимогам закону, оскільки не містить пояснень особи, стосовно якої від складений, та підпису особи, яка його складала.

Сам протокол до Хустського районного суду Закарпатської області до теперішнього часу не скерований, що стверджується інформацією з офіційного інтернет-сайту цього суду.

Отже, обєктивні правові підстави для відсторонення Заявника були відсутні.

ОСОБА_1 зазначено у ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням вимог вищезазначеної статті судом було прийняте рішення розглядати зазначену заяву без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 вбачається із правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 686/13410/16-ц (постанова від 06.02.2018 р.), щодо юрисдикції суду, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій). КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду включив у зміст поняття "публічна служба" також службу у державних колегіальних органах і патронатну службу в державних органах (пункт 17 частини першої статті 4). Відтак, зміст поняття "публічна служба" охоплює поняття державної служби. Посада державної служби - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками (пункт 4 частини першої статті 2 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII). Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця (частина перша статті 3). Більше того, цей Закон передбачає, що саме ним регулюються відносини, які виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, якщо інше не передбачено законом. А дія норм законодавства про працю, до яких звертається позивач, поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом України "Про державну службу" (частини друга та третя статті 5). Стаття 38 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII вказує на те, що поняття "проходження державної служби" охоплює прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов'язаних із службою, зокрема і питань притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, регламентованих розділом VIII вказаного Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ОСОБА_1 вбачається із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Закарпатський базовий державний медичний коледж, ідентифікаційний код 02010706, є державною організацією (установа, заклад), керівником якої є ОСОБА_1 з 05.09.2017 року.

За наказом від 25.04.2018 року № 103-к Департаменту охорони здоровя Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 було відсторонено від посади директора Закарпатського базового державного медичного коледжу на період судового розгляду Хустським районним судом адміністративного провадження стосовно нього з 27.04.2018 року.

ОСОБА_1 вбачається із декларації ОСОБА_1 за 2017 рік, яка розміщена у вільному доступі у мережі Інтернет, вона ним подана, як посадовою особою юридичної особи публічного права.

Будь яких інших доказів на підтвердження віднесення чи не віднесення посади директора Закарпатського базового державного медичного коледжу до державної служби суду не надано.

Відтак з урахуванням вищезазначеної правової позиції Верховного Суду України та інших норм Закону, суд дійшов висновку, що спір у звязку із виникненням якого було подано заяву про забезпечення позову не є трудовим спором приватного характеру, а безпосередньо пов'язаний із проходженням публічної служби ОСОБА_1, а вирішення саме цієї категорії спорів відноситься до юрисдикції адміністративних судів відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, відтак зазначена заява не може бути вирішена саме Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 10 ч. 1, ч. 10 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Норма абз. 2 ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням керівника органу (установи, підприємства, організації), в якому вона працює, до закінчення розгляду справи судом.

Розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи, суд дійшов до висновків про те, що заявником не доведено суду належними та допустимими доказами, що існує реальна загроза порушення права позивача на працю та отримання заробітної плати, які є засобом існування позивача та його сім'ї, з огляду на вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки щодо нього 24.04.2018 року було складено протокол № 97 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Слід також зазначити, що відсторонення від посади у даному випадку є правом роботодавця, яким він скористався на законних підставах.

Керуючись ст.ст. 149-157, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його предявлення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Дергачова