РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 серпня 2001 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис №168. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка ОСОБА_3, 21.07.2002 р. н. та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через сварки, непорозуміння. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей та не приймає участі у їх вихованні.

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судове засідання подала заяву, в якій зазначає що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання подав заяву в якій зазначив, що позоні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей визнає повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

З наданого суду свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 045036 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мартинюк) О.В. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року.

З наданих суду свідоцтва про народження серії 1-ЕГ, №094952, серії І-ЕГ №104973 встановлено, що строни у справі є батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони примирюватись та зберігати шлюб не бажають.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сімї.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сімя сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати.

Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд бере до уваги, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача не є надмірними з точки зору звичайних потреб неповнолітніх дітей.

Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий зобов»язаний утримувати неповнолітніх дітей, а також беручи до уваги, що він повністю визнав позовні вимоги про стягнення аліментів, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 11 серпня 2001 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №168, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мартинюк) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1/3 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 гривні 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 704 гривні 80 коп. судового збору в дохід держави.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук