Справа № 2-88/11
6/519/34/18
У Х В А Л А

12.12.18 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

представник заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до Южного міського суду Одеської області з заявою про встановлення способу виконання судового рішення, пояснивши, що 26.10.2011 року рішенням Южного міського суду Одеської області по цивільній справі №2-88/11 визнано, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_5, народженої ОСОБА_1, 10.09.2003 року, актовий запис № 176 від 15 жовтня 2003 року, відділу РАГС Южненського міського управління юстиції Одеської області. При зверненні до Южненського міського ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5, заявнику було відмовлено у внесенні змін через відсутність відповідної вказівки в рішенні суду. Доповнила подану заяву, просить також зазначити наступні анкетні дані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України.

В судовому засіданні заявник, представник заявника заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Южненського міського ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечувала.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши заяву, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2011 року рішенням Южного міського суду Одеської області по цивільній справі №2-88/11 визнано, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_5, народженої ОСОБА_1, 10.09.2003 року, актовий запис № 176 від 15 жовтня 2003 року, відділу РАГС Южненського міського управління юстиції Одеської області.

При зверненні до Южненського міського ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5, заявнику було відмовлено у внесенні змін через відсутність відповідної вказівки в рішенні суду.

Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України є обовязковими для виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є обовязковість рішень суду.

Відповідно до частини 1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків, таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу не виконувалось на шкоду одній із сторін.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.435 Цивільного процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання є обставини що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Виходячи з наведеного, суд приходить висновку, що вказані в заяві про встановлення способу виконання рішення суду обставини, у розумінні статті 435 ЦПК України, є винятковими, такими, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду та дають підстави для встановлення способу виконання рішення суду незалежно від того, чи підлягає таке рішення примусовому виконанню чи ні.

Керуючись ст.ст.223, 258-261, 353, 435 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення - задовольнити.

Встановити спосіб виконання рішення Южного міського суду Одеської області від 26.10.2011 року по цивільній справі №2-88/11, яким визнано, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_5, народженої ОСОБА_1, 10.09.2003 року, актовий запис № 176 від 15 жовтня 2003 року, відділу РАГС Южненського міського управління юстиції Одеської області, шляхом внесення змін в актовий запис № 176 від 15 жовтня 2003 року про народження неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Южного міського суду Одеської області апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує з дня отримання копії цієї ухвали, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_6