Провадження №2/521/3892/18
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
при секретарі Богуш М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Одеса, вул. АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
Позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2. Даний факт підтверджується свідоцтвом про власності на житло виданим управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, свідоцтвом про право на спадщину за законом та двома договорами дарування. Згідно із довідкою про місце проживання та склад сімї, виданої КП «ЖКС «Черьомушки» № 1181 від 26.07.2018 року, у даній квартирі зареєстровано двоє людей, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Близько двох з половиною років тому відповідач виїхав за межі України та починаючи з 2015 року по теперішній час в зазначеній квартирі не з'являється, також Відповідач не проживав в даній квартирі, а фактично проживав разом зі своєю сімєю. Даний факт підтверджується свідченнями трьох сусідів (ОСОБА_3Г, ОСОБА_4 та ОСОБА_5Л.) в акті не проживання особи за місцем реєстрації, засвідчений начальником КРЕПу №3 виданий КП «ЖКС «Черьомушки» ОСОБА_6 від 21 червня 2018 року. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі та в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивачка відповідачу не чинила.. З урахуванням вищенаведеного позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою номер 95 по вулиці Малиновського, будинок номер 53 у місті Одеса та встановити порядок виконання рішення суду, за яким, в разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 у Державній міграційній службі України.
Позивачка в судове засідання не зявилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 23.08.2000 року ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 належить в рівних часках квартира АДРЕСА_4.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за Законом ОСОБА_1 успадкувала ? частини квартири № 95у по вул. Малиновського, 53, у м. Одесі після смерті її батька ОСОБА_7.
Відповідно до Договорів дарування від 26.11.2004 року та від 14.11.2006 року ОСОБА_8 та ОСОБА_2 подарували по ? частині квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_1.
Також, відповідно до ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24715030 від 25.07.2014 року вказаний вище житловий будинок знаходиться у приватній спільній частковій (?) власності ОСОБА_9.
З Довідки (виписки із домової книги про склад родини та реєстрації) № 1181 від 26.07.2018 року, виданій ОСОБА_1 вбачається, що позивачка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. В зазначеному будинку також зареєстрований та проживає ОСОБА_2 (брат).
Відповідно до ОСОБА_4 від 21.06.2018 року, від 11.10.2018 року та від 08.11.2018 року, виданих КП «ЖКС «Черьомушки», складених ОСОБА_3Г, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, засвідчених начальником КРЕПу №3 виданий КП «ЖКС «Черьомушки» ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_5, ОСОБА_2 з 2015 року не проживає, інших ознак, які вказують на фактичне проживання немає.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю.
Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 267, 280, 282, 352 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Одеса, вул. АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою 95 у будинку № 53 по вулиці Малиновського в місті Одеса.
Встановити порядок виконання рішення суду шляхом зняття ОСОБА_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 у Державній міграційній службі України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.