Справа № 639/3755/18
провадження 2/639/1638/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
учасники справи:
представник позивача- ОСОБА_6.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - територіальна громада в особі Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у липні 2018 р. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Територіальна громада в особі Харківської міської ради про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що вони постійно мешкають і зареєстровані у зазначений квартирі, яка складається з двох кімнат пл. 29,2 кв.м. в будинку, що раніше мав статус гуртожитку. Відповідач по справі ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1, братом ОСОБА_2
Позивачі посилаються на те, що ОСОБА_3 постійно пиячив, вчиняв скандали, нецензурно лаявся, ображав та бив матір, раніше двічі був засуджений до позбавлення волі. У березня 2017 р. ОСОБА_3 забрав все своє майно , залишив ключі і добровільно пішов з квартири.З того часу його місце знаходження невідомо, житлом він не цікавиться, не навідується, витрати по оплаті не несе, ніяких перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось.
Вважають, що факт реєстрації ОСОБА_3 у спірному приміщенні порушує їх права та погіршує умови існування, оскільки вони самостійно сплачують комунальні послуги з розрахунку трьох осіб, що становить значну суму. Крім того, позивачі позбавлені можливості скористатися своїм правом на приватизацію.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав.
Оголошення про виклик відповідача в судове засідання розміщено на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Представник 3 особи-Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечував,стверджуючи, що акт про непроживання відповідача понад шести місяців у справі відсутній, особи, що мешкають в будинку разом з позивачами , не можуть бути достовірно обізнані щодо постійного проживання або непроживання ОСОБА_3, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такого факту, у позові відсутня інформація із закладів соціального захисту населення щодо визнання відповідача непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях позбавлення волі, не надано відомостей щодо його місця роботи чи навчання, а також інші дані, які б підтверджували відсутність поважних причин непроживання, не має довідки від органів поліції про те, що ОСОБА_3 не звертався із заявами про усунення перешкод в користуванні квартирою, не додані докази про осіб, які сплачують комунальні послуги в період відсутності відповідача ( а.с. 24-32).
За клопотанням позивачів, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.09.2018 р. витребувані докази з Новобаварського районного управління праці та соціального захисту населення, КЗОХ «Міська лікарня № 3», Головного управління Національної поліції в Харківській області ( а.с.24, 63-64).
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
На підставі рішення профспілкового комітету заводу ПТО ім. Леніна за № 19 від 22.01.1991 року ОСОБА_1, як працівнику підприємства та багатодітній сім'ї, яка складалась з п'яти осіб, в будинку АДРЕСА_1, що відносився до сімейного гуртожитку, виділена кімната № 130 пл. 11,2 кв.м. і додатково кімната № 131 пл. 17,5 кв.м. ( а.с. 13-14).
Довідкою КП «Харківспецбуд» № 380 від 31.05.2018 року з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію підтверджено, що у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка на теперішній час належить територіальній громаді м. Харкова, зареєстрована з 1984 р. ОСОБА_1 ( наймач), з 1996 р. її донька ОСОБА_2, з 2007 р. син ОСОБА_3-відповідач по справі ( а.с. 12).
Позивачі у позовній заяві , їх представник у наданих в судовому засіданні поясненнях стверджували, що з березня 2017 року відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає , не з'являється, місце його перебування невідоме. За час мешкання в квартирі він зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, нецензурно ображав матір і сестру, не працював, а півтори роки тому добровільно зібрав всі свої речі, забрав документи, кинув матері ключі від квартири і залишив місце реєстрації. З того часу відповідача ніхто не бачив, він не навідувався, перешкод у користуванні жилою площею або будь-яких протиправних дій стосовно його проживання не чинилось.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з акту від 15.08.2018 р., складеного за участю сусідів по квартирі із загальною кухнею ОСОБА_4, ОСОБА_5, з березня 2017 р. ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає та особистих речей в жилому приміщенні не має, місцезнаходження його невідоме ( а.с. 49-51, 54-56).
Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 довели суду, що знають родину позивачів більш тридцяти років, мешкають на одному поверсі, мають спільну кухню, постійно спілкуються. У березні 2017 р. ОСОБА_3 добровільно залишив квартиру і за місцем реєстрації з того часу не з'являється.
Про відсутність будь-яких перешкод для відповідача вільно користуватися житловим приміщенням за місцем його реєстрації свідчить інформація Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 4799/119-20/01-2018 від 28.09.2018 року, де зазначено, що згідно обліків відділу документального забезпечення ГУ НП в Харківській області з посиланням на довідку від 25.09.2018 року за № 1300/119-11/01-2018, за період з 2017 року по теперішній час звернень громадянина ОСОБА_3 не надходило.
Згідно інформаційних обліків ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі не перебуває ( довідка від 26.09.2018 № 2696/119-27/03-2018).
З довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради № 02-26/9199 від 25.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку в Управлінні, як одержувач державних соціальних допомог , не перебуває.
За відомостями Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 3» Харківської міської ради № 207 від 24.09.2018 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, за медичною допомогою з 2017 року не звертався, медична документація в реєстратурі відсутня.
Суд відхиляє доводи 3 особи про відсутність у позивачів доказів на підтвердження факту непроживання відповідача без поважних причин за місцем реєстрації, оскільки інформація, на яку посилається представник в своїх письмових поясненнях, як на відсутню , витребувана судом за клопотанням позивачів в порядку ст. 84 ЦПК України і долучена до матеріалів справи.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У частині четвертій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом.
За приписами статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.
В судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_3 з березня 2017 р. в спірній квартирі не проживає без поважних причин , житловою площею не цікавиться, витрат по оплаті комунальних послуг, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі не несе, ніяких дій по збереження за собою житлового приміщення на більш тривалий строк, ніж передбачено законом, не здійснював , перешкод в користуванні квартирою у нього не було.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72, 191 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - територіальна громада в особі Харківської міської ради- задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивачі: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВСУ в Харківській обл. 20.07.2001 р., прож. АДРЕСА_1).

ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВСУ в Харківській обл. 26.12.2012 р., прож. АДРЕСА_1).

Відповідач: ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_5, зареєстрований АДРЕСА_1).

3 особа - Харківська міська рада (м. Харків, м-н. Конституції, 7).

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2018 року.

СУДДЯ -