Справа № 720/1932/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Бурлаки В.С.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту її чоловіка, який складено 28.04.2006 року та посвідчено секретарем Боянської сільської ради, посилаючись на те, що вищевказаний заповіт був складений шляхом обману покійного ОСОБА_4, вважає, що заповіт є удаваним правочином та просить визнати його недійсним.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 02.01.2018 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві були посилання на дві взаємовиключні обставини, щодо визнання заповіту недійсним, а саме: щодо обману та удаваності правочину. На виконання вказаної ухвали представник позивача направив заяву, однак вимоги вищевказаної ухвали виконанні лише частково.

Відповідно до ухвали Новоселицького районного суду від 10.01.2018 року позов було залишено повторно без руху, оскільки в позовній заяві позивач посилався на обставини того, що покійного було обмануто і замість договору довічного утримання було посвідчено заповіт. Далі по тексту позовної заяви міститься посилання на те, що ОСОБА_4 сподівався на настання наслідків щодо договору довічного утримання у звязку із складенням заповіту, однак немає посилань на обставину того чи з боку відповідача також був намір на настання таких же наслідків. На виконання ухвали представник позивача направив позовну заяву в новій редакції відповідно до якої вказує вже, що ОСОБА_4 не було обмануто, а правочин останній оформив на вкрай невигідних умовах.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Він пояснив, що між його довірителькою, її покійним чоловіком та сімєю відповідача була домовленість про те, що останні будуть їх утримувати, доглядати за ними, а натомість позивач та її покійний чоловік передадуть право власності на свій будинок. Однак у покійного ОСОБА_4 не було грошей, а тому вони вирішили скласти заповіт на відповідача, оскільки це була найдешевша угода. Вважає, що заповіт був складений на вкрай невигідних умовах, а тому його слід визнати недійсним.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що йому відомо про заповіт. Коли заповіт був складений та посвідчений він був ще неповнолітнім. Покійного ОСОБА_4 він знав, його батьки останньому допомагали, оскільки той хворів. Позовну заяву він не читав.

Ухвалою суду від 17.04.2018 року було відмовлено у прийнятті визнання позову, оскільки воно суперечить закону та продовжено судовий розгляд.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 28.04.2006 року ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Боянської сільської ради Новоселицького району ОСОБА_5 зареєстрований за реєстровим номером №159. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_4 заповів все своє майно де б воно не знаходилось та з чого воно не складалось ОСОБА_2. 27.05.2010 року ОСОБА_4 помер. Під час життя він визнаний інвалідом 2 групи безтерміново та був непрацездатним в звичайних виробничих умовах, що підтверджується довідкою МСЕК серії 2-18 АЖ №222674 від 28.03.2006 року. Крім того, він хворів та двічі знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні обласної лікарні швидкої медичної допомоги. Відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 19.09.2017 року ОСОБА_2 успадкував ? частку домогосподарства по вул.Хотинська,3 в с.Бояни Новоселицького району за заповітом після смерті ОСОБА_4, а за позивачем визнано право власності на 1/6 частку вищевказаного домогосподарства, як обовязкову частку в порядку спадкування після смерті чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

В свою чергу, посилання представника позивача на те, що заповіт, був складений на вкрай невигідних умовах, судом не може бути взято до уваги, оскільки за своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином та у звязку із цим жодних вигідних умов для покійного він і не міг передбачати.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст.1257 Цивільного кодексу України суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як передбачено в пункті 6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», системний аналіз норм ЦК України свідчить, що відповідно до частини 2 статті 1257 ЦК України виключно підстави недійсності правочину, визначені у статях 225,231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Разом з тим, при розгляді матеріалів справи, оцінивши надані сторонами пояснення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що єдиною правовою підставою для визнання заповіту недійсним є те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, однак судом не було зібрано жодних доказів цього.

Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Суд на підставі ст.ст.203,215,1257 ЦК України, керуючись ст.ст.263,264,265, 268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: