АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 635/4000/17

Провадження № 22-ц-790/2128/18

07 травня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Овсяннікової А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 635/4000/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 січня 2018 року, ухвалене суддею Пілюгіною О.М., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обгрунтування позову зазначає, що 14 серпня 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 1500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Свої зобов'язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитний ліміт в розмірі 1500грн. Відповідачка зобов'язання належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 13 червня 2017 року мається заборгованість у розмірі 18290,23грн., яка складається з: 7907,70грн. тіло кредиту; 3996,81грн. відсотки за користування кредитом; 5038,57грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 847,15грн. штраф (процентна складова). Цю суму Банк просить стягнути з відповідачки.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечувала зазначивши, що не має перед позивачем заборгованості по сплаті кредиту, про що Банком їй видана довідка.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 січня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14 серпня 2009 року в розмірі 16943,08грн. та суму судового збору в розмірі 1600грн.

В задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми штрафів в загальному розмірі 1347,15грн., а саме: штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 847,15 гривень відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення її від відповідальності за порушення зобовязань за кредитним договором. Оскільки відповідачка не виконала свої зобовязання у строки та на умовах встановлених кредитним договором, тому з неї підлягають стягненню сума боргу, відсотки за користування кредитом та пеня. Що стосується штрафів, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки це буде подвійним стягненням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не прийняв до уваги довідку від 15 квітня 2016 року про відсутність в неї заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Виписка, яку надав Банк, не є достовірним доказом наявності заборгованості, оскільки в ній не має ані дати, ані підпису особи, відповідальної за її складання та за достовірність викладеної в ній інформації. Дані суперечать довідці від 15 квітня 2016 року про відсутність заборгованості по кредиту.

Крім того, судом безпідставно постановлено ухвалу про відмову у задоволенні її заяви про відвід судді, яку вона також просить скасувати.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 14 серпня 2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у заяві.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобовязання. Зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Банк виконав свої зобовязання, надавши позичальнику кредитні кошти у відповідності до умов договору. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором кредиту виконувала не належним чином, у звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 18290,23грн., яка складається з: 7907,70грн. тіло кредиту; 3996,81грн. відсотки за користування кредитом; 5038,57грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 847,15грн. штраф (процентна складова).

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 16943,08грн. (без штрафних санкцій) суд першої інстанції обгрунтовано виходив з цих вимог закону та обставин по справі.

Твердження апелянта, що заборгованість нею була погашена, що підтверджується довідкою від 15 квітня 2016 року про відсутність заборгованості, є безпідставними.

Згідно укладеного кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 відповідачці видана кредитна картка з поновлювальною кредитною лінією. Тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах, що не перевищують визначеного кредитною угодою ліміту. Повернувши частину боргу, позичальник може отримати новий кредит у межах встановленого ліміту та строку дії договору.

Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов'язань було надано розрахунок заборгованості за договором. Додатково додається виписка по рахунку, в якій відображені всі операції зі зняттям грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки по картрахунку №778683 від 14 серпня 2009 року старт рахунку становив 1500грн.; у наступному кредитний ліміт неодноразово змінювався і з 15 грудня 2014 року становить 15000грн.; строк дії картки до 30 квітня 2018 року (а.с.69).

Як вбачається з довідки від 15 квітня 2016 року, на яку посилається відповідач, станом на 15 квітня 2016 року в ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Між тим, відповідачем не надано доказів про відсутність заборгованості, яка виникла після 15 квітня 2016 року. Позов предявлено про стягнення заборгованості станом на 13 червня 2017 року.

З заяви про видачу кредиту вбачається, що ОСОБА_1 видано кредитну картку №778683.

У відповіді Банку ОСОБА_1 на а.с.55 зазначено про користування цією карткою в червні вересні 2016 року (одна сторінка з трьох). Згідно довідки на а.с.57 вбачається, що ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено декілька договорів, у т.ч. спірний.

Посилання ОСОБА_1 щодо відсутності можливості ознайомитись з Умовами надання банківських послуг при укладенні договору; несправедливих положень договору також безпідставні, оскільки доказів цьому нею не надано.

Отже, рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Що стосується посилань відповідача на необгрунтованість відмови суду у задоволенні заяви про відвід судді, то відповідно до вимог ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких порушень вимог діючого законодавства при вирішенні цього питання не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають суду підстав для скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 січня 2018 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 07 травня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_2