Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 756/12727/15-ц

провадження № 61-14153св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року у складі судді

ОСОБА_7 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Качана В. Я., Шиманського В. Й.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 05 лютого 2011 року між ОСОБА_4 (після шлюбу - ОСОБА_8) та ОСОБА_5 укладено шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року.

За час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася донька - ОСОБА_9, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із матірʼю.

ОСОБА_5 є підприємцем, займається бізнесом, але приховує свої реальні доходи, що ускладнює визначення його загального прибутку і дає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки.

З урахування уточнень, ОСОБА_4 просила стягнути з

ОСОБА_5 на свою користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_9, у твердій грошовій сумі у розмірі 12 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30 вересня 2015 року і до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року, з урахуванням ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_5 у дохід держави 487,20 грн судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивоване обовʼязком батьків утримувати дитину до досягнення неї повноліття. А тому, врахувавши обставини справи, фактичне отримання відповідачем заробітної плати, обовʼязок відповідача сплачувати аліменти за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2011 року в розмірі ј частини доходів на утримання іншої дитини, суд визначив розмір аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року залишено без змін.

26 квітня 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 через засоби поштового звʼязку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від

10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій застосували положення статті 183 СК України, тоді як вона просила застосувати

статтю 184 СК України та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, судами не враховано, що основним доходом відповідача є дохід від його підприємницької діяльності, який є нерегулярним і змінюється в залежності від різних чинників, тобто дохід відповідача є нерегулярним та мінливим, що відповідно до статті 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Витребувано справу № 756/12727/15-ц із Оболонського районного суду міста Києва.

Копії касаційної скарги та додані до неї матеріали надіслано особам, які беруть участь у справі та роз'яснено їм право подати заперечення на касаційну скаргу в строк до 08 липня 2016 року.

16 червня 2016 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

15 серпня 2016 року через приймальню громадян ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від

20 квітня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частини першої статті 183 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_5 з 01 березня

2013 року офіційно працює на посаді комерційного директора ТОВ «APT КОМ» і щомісячно отримує заробітну плату у середньому розмірі 3 154,00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 за період з 01 січня 2015 року до

01 листопада 2015 року доходу від підприємницької діяльності не отримував. ОСОБА_5 має також малолітню доньку - ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2011 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини доходів.

Колегія Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про визначення розміру аліментів у частці в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) ОСОБА_5, оскільки визначаючи такий розмір, суди врахували, що ОСОБА_5 отримує заробітну плату за основним місцем роботи директора ТОВ «АРТ КОМ». Доходів від підприємницької діяльності не отримує.

Із ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_10, за рішенням Деснянського районного суду міста Києва здійснюється стягнення аліментів в розмірі ј частки від заробітку (доходу).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська