Провадження № 22-ц/783/1052/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Лялюка Є.Д. від 24 листопада 2016 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівська міська рада про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 6307 грн. 33 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги.Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 6307 грн. 33 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 6307 грн. 33 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» витрати на оплату судового збору в розмірі 406 грн.Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» витрати на оплату судового збору в розмірі 406 грн.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» витрати на оплату судового збору в розмірі 406 грн.В решті позовних вимог - відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та відмовити позивачу в позові. Вважають, що оскаржуване рішення було ухвалено без всебічного з'ясування обставин при забороні подавати клопотання та заперечення та таке є незаконним. Зазначають, що судом не виконано рішення КСУ №2-рп/2012 від 20 січня 2012 року. Зазначають, що судом було проігноровано ряд рішень судів, котрі набрали законної сили та мають відношення до справи. Крім цього, суд вийшов за межі позовної вимоги по власній ініціативі і змінив вимоги в позовній заяві. Вказують, що безпосередності розгляду не було і жодний так званий доказ в судовому засіданні не був пред'явлений апелянтам для вивчення. В оскаржуваному рішенні немає жодного слова про існування Закону України «Про захист прав споживачів». Також, зазначають, що Ухвалою ЛМР №857 від 29.09.2011 року скасоване рішення ВК ЛМР від 31.05.2011 року згідно із постановою Львівського окружного адміністративного суду справа №2-а-13416/11/1370.

В судове засідання представник позивача, відповідач ОСОБА_6 та представники третіх осіб не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що вказані особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси відповідача ОСОБА_6 - захищав представник ОСОБА_2, а від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та їх представників на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні доводам скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 15, 18, п.1 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ч.2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, ст. 360 ЦК України та задовольняючи позов частково, - виходив з того, що будинок АДРЕСА_1, перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг». Згідно з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 28.08.2015 року №4970 в квартирі №1 будинку АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 Згідно з розрахунку заборгованість, станом на 28.08.2015 року заборгованість відповідачів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом по липень 2015 р. включно становить 13527,94 грн.; станом на 28.08.2015 року заборгованість відповідача за надані послуги з холодного водопостачання та водовідведення станом по червень 2015 р. включно становить 5394,70 грн. Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП, мешканцями розроблені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові індивідуально по кожному будинку». Прибирання прибудинкової території проводиться двірником комунального підприємства у відповідності до наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2015 року №76 «Про затвердження правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій». Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛМКП «Айсберг», який несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Наведене свідчить про те, що відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати. Обов'язок споживача житлово-комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою - комунальних послуг. Така правова позиція висловлена в ухвалі ВСУ від 08.04.2009 р. у справі за позовом Житлово - експлуатаційного ремонтно-будівельного управління TOВ «Рівненський МЖК» до Особи №1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, чинним законодавством України встановлений обов'язок власника квартири нести витрати на утримання житлового будинку. Відповідачі користувалися житлово-комунальними послугами, які надавав Позивач, отже, враховуючи вищезазначене, зобов'язаний оплачувати за надані житлово-комунальні послуги згідно встановлених тарифів. Однак, в порушення вимог чинного законодавства відповідачі належним чином не оплачували кошти за фактично надані позивачем житлово-комунальні послуги, чим допустили заборгованість за надані послуги перед позивачем. Внаслідок порушення відповідачами своїх зобов'язань виникла наступна заборгованість: станом на 28.08.2015 року заборгованість відповідачів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом по липень 2015 р. включно становить 13527,94 грн; станом на 28.08.2015 року заборгованість відповідача за надані послуги з холодного водопостачання та водовідведення станом по червень 2015 р. включно становить 5394,70 грн. Таким чином, станом на 28.08.2015 року загальна сума заборгованості боржників перед ЛМКП «Айсберг» становить 13 527,94 + 5 394,80 = 18 922, 64 грн. Солідарне стягнення боргу передбачене Цивільним кодексом України лише у випадках, передбачених законодавством. Квартира відповідачів є приватизованою і тому на відповідачів не розповсюджуються правила ЖК України про солідарну відповідальність за комунальними боргами наймачів та членів їх сімей в квартирах державного житлового фонду. Також, на них не розповсюджуються правила ЖК України про солідарну відповідальність за комунальними боргами наймачів та членів їх сімей в приватних будинках, оскільки вони є власниками квартири, а не наймачами чи членами наймача власника будинку. Враховуючи вище наведене, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає заборгованість в розмірі 18922 грн. 64 коп. на користь позивача з відповідачів в рівних частках, тобто з кожного відповідача по 6307 грн. 33 коп., а не солідарно як просить позивач.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини які суд вважав встановленими - не доведені.

Позивач ЛМКПОРЖ «Айсберг» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1, на користь Львівського міського підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 18922,64 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, з яких: 13527,94 грн. за утримання будинку та прибудинкової території; 5394,70 за водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що відповідачі є співвласниками квартири №1 у будинку №15 розташованому на вул. Гнатюка у м.Львові та зареєстровані у цій квартирі. Ця квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач ЛМКП «Айсберг». Відповідачі належним чином не оплачували кошти за фактично надані позивачем житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 28.08.2015 року виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час спірних правовідносин) , у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому

значенні:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; аварія - пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов;

балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;

засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; кількісний показник житлово-комунальних послуг - одиниця виміру для обчислення обсягу отриманої споживачем послуги, визначена відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; непереборна сила - дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору;

норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Згідно ст. 13 цього ж закону (в редакції на час спірних правовідносин), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час спірних правовідносин), порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на:

1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативними документами;

2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов, згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації та іншими нормативними документами;

3) ліквідацію наслідків, пов'язаних з дією непереборної сили.

У разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніше ніж за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії непереборної сили). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг. У разі перевищення нормативно встановлених термінів, за винятком настання форс-мажорних обставин, виконавець/виробник несе відповідальність згідно із законом. Місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, мають право тимчасово визначати інші норми споживання, якості та режими надання житлово-комунальних послуг з урахуванням технічних можливостей підприємств, кліматичних та інших місцевих умов. Термін дії рішення щодо обмеження інших параметрів та нормативів споживчих властивостей, режимів надання житлово-комунальних послуг не може перевищувати один рік.

Згідно ст. 19 Закону(в редакції на час спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За ст. 20 Закону (в редакції на час спірних правовідносин), споживач має право:

1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг;

2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;

3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг;

4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг;

5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством;

6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт;

8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

Споживач зобов'язаний:

1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору;

2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини;

3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу;

4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини;

5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;

6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм;

7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку;

8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;

9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 21 Закону (в редакції на час спірних правовідносин), виконавець має право:

1) розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством;

2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону);

3) брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону;

4) вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;

5) вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт;

6) отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг;

7) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво;

8) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Виконавець зобов'язаний:

1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень;

3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором;

4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо;

5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством;

8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством;

9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт;

10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

За ст. 22 Закону (в редакції на час спірних правовідносин) , виробник має право:

1) розробляти і подавати на затвердження уповноваженим органам ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги першої та другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14цього Закону);

2) пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи (пункт 3 частини першої статті 14 цього Закону);

3) укладати договори з органами місцевого самоврядування на виробництво та створення житлово-комунальних послуг;

4) вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих послуг від виконавців;

5) брати участь у конкурсах на набуття права виробництва житлово-комунальних послуг на певній території;

6) видавати дозволи і технічні умови на підключення споживачів до відповідних централізованих інженерних мереж у встановленому законодавством порядку;

7) отримувати інформацію про місцеві програми розвитку житлово-комунального господарства та інші галузеві програми для відповідних територій;

8) на відшкодування втрат у разі затвердження відповідним органом місцевого самоврядування цін/тарифів нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Виробник зобов'язаний:

1) укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг;

2) виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил;

3) проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

4) впроваджувати ресурсозберігаючі та новітні технології виробництва житлово-комунальних послуг;

5) здійснювати технологічний облік матеріальних та енергетичних ресурсів;

6) надавати в установленому порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Відповідно до ст. 26 Закону (в редакції на час спірних правовідносин), істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін;

2) предмет договору;

3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг;

4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги;

5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості;

6) права та обов'язки сторін;

7) порядок контролю та звіту сторін;

8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг;

9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу;

10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту);

11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку;

12) порядок здійснення ремонту;

13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору;

14) порядок вирішення спорів;

15) перелік форс-мажорних обставин;

16) строк дії договору;

17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору;

18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. У разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті. Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. У разізникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугоювиконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 29 Закону (в редакції на час спірних правовідносин), договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житловокомунальних послуг з іншим виконавцем. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Відповідно до ст. 32 Закону (в редакції на час спірних правовідносин), плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

Що стосується розгляду справи у суді першої інстанції, то, на думку колегії суддів, судом першої інстанції допущено порушення прав відповідачів на безпосередню участь у розгляді справи, надання ними своїх доказів, заявлення клопотань, надання усних та письмових пояснень, подання своїх заперечень з приводу доводів, міркувань інших осіб, що беруть участь у справі, участь у судових дебатах, тощо.

Конкретно, суд першої інстанції у судовому засіданні 24.11.2016 року, як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису судового засідання (долучений відповідачами диск Т.3 а.с. 4) та журналу судового засідання (Т.2 а.с. 120-122) (за відсутності диску із звукозаписом судового засідання), який був оглянутий у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, за відсутності нагальної необхідності вдався до видалення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представників із залу судового засідання (фактично судове засідання було проведено у іншому приміщенні, ніж у тому у якому перебували відповідачі та його представники).

Так, при намаганні відповідача ОСОБА_2 оголосити заяву про відвід судді головуючому по справі, суд ухвалив залишити без розгляду як заяву яку намагався оголосити відповідач, так і усі наступні заяви, що він мав намір подати. Після цього судом було залишено без розгляду клопотання, які намагався заявити цей же відповідач з посиланням на те, що така стадія завершена та клопотання заявлене вже розглядалось, незважаючи на заперечення відповідача та його представника ОСОБА_4 про те, що клопотання заявляються інші та з інших підстав. Після цього суд фактично позбавив відповідачів та їх представників подати будь-які інші заяви та клопотання, мотивуючи це тим, що стадія заявлення клопотань завершена та після заперечень та словесних перепалок, що виникли між головуючим суддею та представником ОСОБА_4, заявлення зауважень на дії головуючого, тощо та зауважень з боку відповідача ОСОБА_3, - суд намагався видалити представника ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 із зали судового засідання та зважаючи на те, що такі зали суду не покинули, - головуючий суддя самостійно покинув зал судового засідання, з метою проведення судового засідання у іншому залі. При цьому суддя у іншому приміщенні, в присутності представника третьої особи ОСОБА_7 завершив розгляд справи без участі відповідачів та їх представників. Слід вказати про те, що ухвал про видалення із зали судового засідання відповідача ОСОБА_2, який є також представником ОСОБА_6 та представника ОСОБА_5 суд не постановляв. Крім цього, суд був наділений рядом процесуальних засобів стосовно реагування на неналежну, на його думку, поведінку сторони чи представника у судовому засіданні, однак суд не конкретизував, яка саме поведінка вказує на необхідність вжиття такого заходу процесуального примусу як видалення із залу судового засідання кожного із двох осіб, стосовно яких він прийняв ухвалу про видалення. Крім цього, судом першої інстанції не враховано того факту, що один із відповідачів ОСОБА_2 є також представником відповідача ОСОБА_6, отже видаляючи із залу ОСОБА_2 суд зобов'язаний був повідомити про це ОСОБА_6 та надати йому можливість захищати свої інтереси особисто або за допомогою іншого представника. Тобто суд, не міг закінчити розгляд справи без попередження про це відповідача, інтереси якого у суді представляла інша особа і який передбачити відсутність його представника у такий спосіб не міг.

Зважаючи на вказане, на думку колегії суддів, проведення розгляду справи у іншому залі судового засідання без повідомлення та відповідно без участі відповідачів та їх представників (частина із яких була видалена із зали судового засідання) свідчить про порушення норм ЦПК України (в ред. на час розгляду справи), а саме: Ст.ст. 1, 3, 5, 6 ч.1 та ч. 2, 10, 11, 27, 28, 29 ч.1, 31, 57, 90-92, 158-160, 167, 168, 176-179, 193 та відповідно процесуальних прав відповідачів, про які йшлося та вказане грубе порушення процесуальних прав відповідачів на безпосередню участь у судовому розгляді, що однозначно впливає на остаточне рішення, що ухвалюється по справі, оскільки розгляд фактично проводиться однобічно лише із врахування поданих пояснень, доводів та доказів позивача, що вказує на порушення принципу рівності сторін, - вказує на необхідність скасування рішення, яке прийняте за наслідками такого розгляду справи та відповідно ухвалення нового.

При цьому апеляційний суд, вирішуючи питання про ухвалення нового рішення, виходить із поданих у судах першої та апеляційної інстанції сторонами доказів, пояснень, доводів, заперечень, тощо.

Як вбачається із позовної заяви, про що частково йшлося вище позивач звернувся в суд про солідарне стягнення з відповідачів на його користь заборгованості із оплати за надані ним та отримані відповідачами, як споживачами, житлово-комунальні послуги, яка виникла станом на 28.08.2015 року, а саме послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 13527,94 грн. та холодного водопостачання та водовідведення у розмірі 5394,70 грн. При цьому, виходячи із наданих позивачем розрахунків заборгованості такі суми заборгованості розраховані за період з липня 2010 року по серпень 2015 року (Т.1 а.с 9-12).

Аналізуючи заявлені позовні вимоги із підстав вказаних в позовній заяві, одночасно із поданими відповідачами запереченнями та доказами, на які посилалась кожна із сторін, - колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Так, що стосується надання послуг з водопостачання та водовідведення, то слід вказати, що нарахування та відповідно вимога про стягнення заборгованості за період липень 2010 року - серпень 2015 року (Т.1 а.с. 11-12) є безпідставною, оскільки, як вбачається із поданих відповідачами відповідей на їх звернення ЛМКП «Львівводоканал» від 3.02.2017 року; розрахунків надання та оплати послуг з водопостачання та водовідведення у квартиру АДРЕСА_1; квитанцій про оплату послуг з водопостачання та водовідведення відповідачами, актів реєстрації лічильників та даних про проведення повірки таких у 2014 році; (Т2 а.с. 242-245, Т.3 а.с. 10-11зв.), - вбачається, що у квартирі відповідачів, відповідно до вимог закону встановлені квартирні прилади обліку споживання води, які проходять періодичні повірки та, крім цього, у них наявні фактичні договірні стосунки з надання послуг з водопостачання та водовідведення, безпосередньо з виробником ЛМКП «Львівводоканал», ними отримуються та оплачуються такі послуги та станом на грудень 2016 року була наявною заборгованість у розмірі 20.97 грн., яка станом на січень 2017 року - відсутня.

Про те, що відповідачі повідомляли позивача про вказане та позивачу були відомі такі відомості та відповідно безпідставно здійснено нарахування заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення свідчить лист позивача до ЛМКП «Львівводоканал» №255 від 25.03.2016 року (Т.3 а.с. 52 зв.), з якого вбачається, що позивач звертався до ЛМКП «Львівводоканал» про надання інформації з приводу наявності лічильників споживання води у квартирі відповідачів, оплати ними послуг з водопостачання, тощо, відповіді на таке звернення, яка б спростовувала докази, які подали відповідачі та про які йшлося вище позивачем не представлено.

Окрім цього, як вбачається із «Акту вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного Фонду» від 22.09.2016 року позивача (а.с. 12-15 Т.4), - первинні бухгалтерські документи позивача, на підставі яких можна було б здійснити нарахування заборгованості з надання комунальних послуг, зокрема, і з водопостачання та водовідведення за період, зокрема, 2010-2012 роки, - знищені.

Зважаючи на вказане у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості з водопостачання та водовідведення слід відмовити у зв'язку із безпідставністю такої.

Що стосується вимоги про стягнення заборгованості з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, то слід вказати, що така теж є безпідставною з врахуванням такого.

Як вбачається із наведених вище вимог закону, надання та отримання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не укладено та більше того не виконане ухвалене судове рішення у справі №2-466/2011 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ЛМКП «Айсберг» про зобов'язання до вчинення дій, яким: позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено повністю. Зобов'язано ЛМКП «Айсберг» виконати вимогу Закону України «Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004р.» щодо укладення договору «Про надання послуг з утримання будинку» та укласти договір «Про надання послуг з утримання будинку» з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1. Зобов'язано ЛМКП «Айсберг» виконати вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004р.» щодо укладення договору та укласти договір «Про надання послуг з вивезення побутових відходів» на основі типового договору відповідно до Постанови КМУ №1070 від 10.12.2008р. «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1(матеріали справ №2-466/2011 та 4-с/461/1/14 Галицького районного суду м.Львова).

Дійсно, як вказано у Постанові Верховного Суду України у справі 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року, - «Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Однак, зважаючи на наведене вище, заперечення відповідачів щодо отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у порядку встановленому законом, тощо, - позивачу слід довести надання у спірний період (липень 2010 року - серпень 2015 року) належної якості послуг з утримання будинку та прибудинкової території; здійснення належного розрахунку плати за надання та отримання послуг; відповідно правильність здійснення нарахування заборгованості, про стягнення якої він звернувся до суду. Вказаного позивачем не здійснено.

По-перше здійснення нарахування заборгованості за таку послугу з липня 2010 року починаючи з суми 2997 грн. без жодної конкретизації, за який період виник такий борг та за надання яких послуг, - слід вважати безпідставним та жодним чином не обґрунтованим.

Що стосується решти суми, то належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б вказували на правильність нарахування такої у відповідності до наданих та отриманих послуг, - позивачем не надано.

Так, відповідачі отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території заперечують, натомість вказують про неналежний стан будинку, його аварійність; неналежний як санітарний, так і протипожежний стан сходових кліток; подвір'я будинку, тощо.

Про це ними як особисто, так і за участю інших мешканців були складені відповідачі акти та мали місце звернення як до позивача, так і у інші компетентні державні органи та органи місцевого самоврядування, що стосуються спірного періоду та стану будинку на час розгляду справи у суді (листи-звернення, акти, відповіді на звернення, акти огляду будівлі, технічні висновки: Т.3 а.с. 15, 50, 52-55, 90 зв., Т.4 а.с. 204-207, 236-237, 208 зв., 212-215зв, 231 зв., 233, 240-241, 252 Т.4 а.с. 2-3, 8зв.-10, 69-70, 124-125, 133-135, 141, 142, 145). Про неналежний санітарний, протипожежний стан будинку, сходових кліток, інженерного обладнання будинку додатково свідчать подані відповідачами фотознімки (Т.3 а.с. 54 зв., 56, 218 зв. - 220, 238 Т.4 а.с. 126-130, 131зв., 143-144). Про неналежний стан будинку, прибудинкової території та ненадання послуг з утримання будинку та прибудинкової території ствердив і допитаний у судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9

На противагу позивачем представлено дані про спосіб нарахування заборгованості та рішення органу місцевого самоврядування про тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території Т.1 а.с. 92-96 (складові тарифу) Т.4 а.с. 61-67, що вказують на тарифи та спосіб нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території; договір про постачання електроенергії укладений між позивачем та ВАТ «Львівобленерго» №63009 від 26.12.2007 року Т.1 а.с. 97-102, угода без дати «… січня 2015 року» з ОКПП Дезінфекції про послуги з профілактики боротьби з паразитами та шкідниками, що діє до 31.12.2015 року; договір від 2.01.2015 року з ЛКП «Збиранка», що діє до 31.12.2015 року про розміщення та захоронення твердих побутових відходів 4-го класу токсичності; договір від 1.09.2013 року з ТОВ «АВЕ Львів» про надання послуг з вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів та два договори про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо будинкових інженерних мережах від 1.01.2012 року та 1.01.2013 року (Т.1 а.с. 97-108), - що можуть свідчити лише про договірні стосунки позивача із вказаними організаціями і лише у періоди, яких стосуються вказані договори, однак такі навіть не стосуються періоду за який здійснено нарахування позивачем заборгованості.

Крім цього, такі договори, зважаючи на заперечення позивачів та подані ними докази на спростування надання належних послуг з утримання будинку та прибудинкової території без актів виконаних робіт за такими та конкретних даних про надані та отримані саме відповідачами послуги, - не свідчать про належне надання позивачем відповідачам послуг, про нарахування та стягнення боргу за надання яких ним подано позов.

Не свідчать про належним чином надані послуги та правильно, відповідно до наданих послуг, здійснений розрахунок і робочі листки позивача за квітень-травень 2014 року, грудень 2014 року-лютий 2015 року (Т.1 а.с. 109-118). Такі фактично свідчать лише про вибірковість надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у будинку відповідачів та навпаки свідчать про неправильність здійснення нарахування за спірний період у вказаній позивачем сумі. А саме робочі листи (квітень 2014 року - скління 1 вікна; виконання сажотрусних робіт у квартирі відповідачів не виконано у квітні 2014 року; квітень 2014 року замінено 12 водозбірних кранів; травень 2014 року замінено 3 лампочки; грудень 2014 року на ремонт сходового маршу затрачено три цвяхи та більше 4 годин роботи; січень 2015 року замінено 5 водозбірних кранів; січень 2015 року здійснено ремонт покрівлі 4 оцинковані листи; та у лютому 2015 року замінено три лампочки).

Окрім цього, як вбачається із «Акту вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного Фонду» від 22.09.2016 року позивача, про який йшлося вище (а.с. 12-15 Т.4), - первинні бухгалтерські документи позивача, на підставі яких можна було б здійснити нарахування заборгованості з надання комунальних послуг, зокрема, і з утримання будинку та прибудинкової території за період, зокрема, 2010-2012 роки - знищені.

Зважаючи на вказане здійснене нарахування заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території позивачем відповідачам за спірний період формально, лише з врахуванням відповідних тарифів, без врахування наданих та фактично отриманих послуг та вимогу про стягнення такої заборгованості слід вважати безпідставними, такими, що не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах, що мають значення.

Враховуючи вказане позов у повному обсязі слід вважати безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Зважаючи на наведене рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги обґрунтованими та таку задовольнити у повному обсязі із стягненням з позивача на користь відповідача ОСОБА_6 судового збору за подання апеляційної скарги, яким такий сплачено.

Додатково, відповідно до ст. 85 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 138 ЦПК України станом на даний час, а також Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», з позивача на користь відповідачів та їх представників слід стягнути витрати, що пов'язані з явкою до суду, а саме за відрив від звичних занять, зважаючи, також, і на розмір середньо-годинної заробітної плати відповідно до Законів України «Про державний бюджет» за відповідний період, відповідно до поданого нижче розрахунку.

Станом на 1 січня 2016 року - мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі - 8,29 грн.

Станом на 1 січня 2017 року - мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі - 19,34 грн.

Станом на 1 січня 2018 року - мінімальна заробітна плата у погодинному розмірі - 22,41 грн.

Участь у судових засіданнях:

обоє відповідачів 2016 рік - 13 годин у судових засіданнях (21.03; 28.03; 5.04; 13.04; 25.04; 16.05; 1.06; 21.06; 29.06; 6.09; 19.09; 26.10; 21.11) Х 8,29 = 107,77 грн.

обоє відповідачів 2017 рік - 5 годин у судових засіданнях (1.03; 15.08; 15.11; 6.12) Х 19,34 = 96,7 грн;

обоє відповідачів 2018 рік - 4 години у судових засіданнях (24.01; 18.04) Х 22,41 грн. = 89,64 грн.

Представник ОСОБА_5 2016 рік - 6,5 годин у судових засіданнях (16.05; 1.06; 29.06; 6.09; 19.09; 26.10; 21.11) Х 8,29 = 53,88 грн.;

Представник ОСОБА_5 2017 рік - 5 годин у судових засіданнях (1.03; 15.08; 15.11; 6.12) Х 19,34 = 96,7 грн;

Представник ОСОБА_5 2018 рік - 4 години у судових засіданнях (24.01; 18.04) Х 22,41 грн. = 89,64 грн.

Представник ОСОБА_4 2016 рік - 3 години у судових засіданнях (29.06; 6.09; 19.09) Х 8,29 грн. = 24,87 грн.;

Представник ОСОБА_4 2017 рік - 5 годин у судових засіданнях (1.03; 15.08; 15.11; 6.12) Х 19,34 = 96,7 грн;

Представник ОСОБА_4 2018 рік - 4 години у судових засіданнях (24.01; 18.04) Х 22,41 грн. = 89,64 грн.

Всього на користь: ОСОБА_2 - 294,11 грн.; ОСОБА_3 - 294,11 грн.; ОСОБА_5 - 240,22 грн.; ОСОБА_4 - 211,21 грн. витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівська міська рада про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на користь ОСОБА_6 1339,8 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на користь ОСОБА_2 - 294,11 грн. витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на користь ОСОБА_3 - 294,11 грн. витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на користь ОСОБА_5 - 240,22 грн. витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на користь ОСОБА_4 - 211,21 грн. витрат, що пов'язані з явкою до суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра