Єдиний унікальний номер: 448/1054/17
Провадження № 2/448/282/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи - Онохової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Мостиської РДА Львівської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2016р. розірваного шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 За час подружнього життя у них з відповідачем народився син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, який на даний час проживає разом з нею (позивачкою).

Зазначає, що після одруження проживала спільно з відповідачем ОСОБА_2 за місцем проживання його батьків, однак у зв'язку з тим, що всі члени сім'ї відповідача вживали спиртні напої, постійно влаштовували скандали, а відповідач застосовував до неї фізичне насильство, не змогла проживати спільно з ними. У червні 2006 року разом з дитиною стали проживати окремо від відповідача - за місцем проживання її (позивачки) батьків. Та саме з цього часу відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків, такий самоусунувся від виховання, утримання та забезпечення малолітнього ОСОБА_4, не приймає педагогічної, майнової, трудової та будь-якої іншої участі у його вихованні, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, не готує до самостійного життя, не спілкується з ним. Всі питання щодо виховання дитини вона (позивачка) вирішує самостійно без участі та підтримки відповідача.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 з липня 2008 року взагалі не сплачує аліментів на утримання дитини, а станом на липень 2016 року його заборгованість по сплаті аліментів становить 19025,80 грн.

Стверджує, що малолітній ОСОБА_4 повністю перебуває на її утриманні, створила для нього належні умови для проживання, здорового й всебічного розвитку та забезпечила усім необхідним.

Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 його батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6

Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в судовому засіданні, посилалась на обставини вказані в позовній заяві та зазначила, що відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків, самоусунувся і не приймає жодної участі у виховання сина ОСОБА_4, біля десяти років з ним не спілкується.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, однак заперечив проти задоволення позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав. Ствердив, що останній раз приходив до місця проживання позивачки та малолітнього ОСОБА_4 ще у 2006 році, однак батьки позивачки його не впустили в будинок. З огляду не наведене, самоусунувся від виховання сина.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Мостиської РДА Онохова О.В. в судовому засіданні пояснила, що вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 його батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 Підтримує висновок органу опіки та піклування Мостиської райдержадміністрації за №02-29/1448 від 10.07.2017р. Також зазначила, що попередньо службою у справах дітей було проведено перевірку умов проживання дитини, в ході якої встановлено, що відповідач дійсно нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків щодо малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на засідання органу опіки та піклування відповідач ОСОБА_2 не з'являвся на виклики чотири рази, участі в вихованні сина не приймає, а тому вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін і представника третьої особи, показання свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивачка по справі, та ОСОБА_2, відповідач по справі, є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.05.2007р. ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 народження, у розмірі по 200 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2007року до досягнення ним повноліття.

Згідно довідок Мостиського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментах станом на 01.07.2016року становила 19025,80 грн., а станом на 01.07.2017р. - 21425,80 грн.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.11.2016р. шлюб між сторонами по справі розірвано.

Згідно довідок, виданих виконкомом Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області №№, 1841, 1842 від 14.07.2017р. малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 без реєстрації у помешканні її батьків.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного 07.07.2016р. представниками органу місцевого самоврядування (депутатами Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області), відповідач ОСОБА_2 не провідує сина - малолітнього ОСОБА_4, не займається його вихованням.

Згідно висновку органу опіки та піклування Мостиської райдержадміністрації за №02-29/1448 від 10.07.2017р. позивачкою ОСОБА_1 створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку малолітнього ОСОБА_4, дитина є повністю на утриманні матері. Відповідач ОСОБА_2 повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_4, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує до самостійного життя, не спілкується в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, через ухилення його від виконання батьківських обов'язків.

Свідок ОСОБА_7, односельчанка та сусідка позивачки по справі, допитана безпосередньо в судовому засіданні, показала, що малолітній ОСОБА_4 проживає з позивачкою ОСОБА_1 та її батьками, та саме вказані особи займаються його вихованням. Ствердила, що постійно бачить малолітнього ОСОБА_4, однак жодного разу не бачила відповідача ОСОБА_2 разом з сином ні за місцем проживання дитини, ні в церкві, ні в будь-якому іншому місці.

Свідок ОСОБА_8 безпосередньо допитана в судовому засіданні показала, що є односельчанкою сторін по справі та працювала в місцевому дитячому садку, однак за 12 років жодного разу не бачила відповідача ОСОБА_2 разом з малолітнім ОСОБА_4 та не чула від дитини розповідей про батька.

З метою дотримання права дитини бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто (ст.12 Конвенції про прав дитини, ст.171 СК України) суд заслухав думку дитини щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав відповідача про справі. Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, дідом та бабою по материній лінії. Ствердив, що інколи бачить батька - відповідача ОСОБА_2, але батько не підходить до нього, не спілкується з ним, не дзвонить до нього, такий ніколи не приходить до школи, нічого йому не купляє та грошових коштів не давав.

Отже, факт свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми обов'язками щодо виховання дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Поважних причини, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню сина ОСОБА_5, судом не встановлено.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками.

Необхідно зазначити, що ухилення від батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні і було встановлено, виходячи з поведінки відповідача.

Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні дослідженими доказами, поясненнями сторін та показаннями свідків доведено винну поведінку відповідача по відношенню до сина ОСОБА_4, яка полягає в ухиленні від виконання батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини - малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, хоча має таку можливість, а тому вважає можливим задовольнити позов про позбавлення відповідача батьківських прав щодо цієї дитини (сина ОСОБА_4.), що, як вважає суд, відповідатиме її (дитини) інтересам.

Суд також роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».

Щодо покликань позивачки про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, то суд роз'яснює, що підстави притягнення платника аліментів до відповідальності за прострочення сплати аліментів передбачені ст.196 СК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, то сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Мостиської РДА Львівської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (актовий запис № 05 від 10.03.2006 року, зроблений виконавчим комітетом Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак