ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/867/18

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/170/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарями: Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

скаржник (боржник) - ОСОБА_2,

суб'єкт оскарження - заступник начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк Світлана Михайлівна,

стягувач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк Світлани Михайлівни на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2018 року (постановлена о 12:01, повний текст ухвали складено 27 серпня 2018 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк Світлани Михайлівни щодо визнання неправомірними постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника та зобов'язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними:

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 15.02.2018 ВП 33222221, якою йому встановлено тимчасове обмеження у вказаному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № АЕ-110, виданого 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 19.02.2018 ВП №3222221, якою йому встановлено тимчасове обмеження у вказаному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № АЕ-110, виданого 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 19.02.2018 ВП №3222221, якою йому встановлено тимчасове обмеження у вказаному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № АЕ-110, виданого 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області.

Зобов'язати заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Кашлюк С.М. усунути порушення (поновити порушені права) шляхом скасування вказаних постанов.

Скаргу обґрунтовував тим, що оскаржувані постанови винесені неправомірно, безпідставно та всупереч приписам ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки існуюча на дату винесення постанов заборгованість виникла за два місяці (січень та лютий 2008 року) і складає у сукупності заборгованість по аліментах навіть меншу ніж за два місяці. Згідно розрахунку від 21.05.2018, вказана заборгованість по можливості, але щомісяця погашається. Крім того, у мотивувальних частинах оскаржуваних постанов необґрунтовано зазначено, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, оскільки він щомісяця постійно сплачує кошти на погашення існуючої заборгованості, від її сплати не ухиляється, докази зворотного у матеріалах справи відсутні. Зазначає, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а його дочка ОСОБА_5 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3.

Скаржник звертає увагу, що обмежити можливо лише існуюче право, але таких спеціальних прав як право полювання та право користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, він не має, оскільки у встановленому порядку їх не набув і відповідних посвідчень чи дозволів не одержував.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними та зобов'язано заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк С.М. скасувати:

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 15.02.2018 ВП 33222221, якою ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у вказаному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №АЕ-110, виданого 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 19.02.2018 ВП №3222221, якою ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у вказаному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №АЕ-110, виданого 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 19.02.2018 ВП №3222221, якою ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у вказаному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №АЕ-110, виданого 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області.

В апеляційній скарзі заступник начальника Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк С.М. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість та порушення норм чинного законодавства при її постановленні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що станом на 15.02.2018 сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів склала 113 116,23 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, у зв'язку з чим державним виконавцем було винесено оскаржувані постанови відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції після внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06.02.2018.

Наголошує, що невиконання аліментних платежів це триваюче правопорушення, станом на день набрання чинності зазначеним Законом (06.02.2018) і по сьогоднішній день боржником ОСОБА_2 сума боргу по аліментах не погашена та складає 112 116,23 грн, сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк С.М., стягувача ОСОБА_4, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови не є вмотивованими і державний виконавець в судовому засіданні не надала законних обґрунтувань вказаних постанов, зважаючи на те, що існуюча на дату винесення оскаржуваних постанов заборгованість виникла за два місяці, січень і лютий 2008 року; на день винесення оскаржуваних постанов скаржник ОСОБА_2 не є платником аліментів, оскільки дочці ОСОБА_5 виповнилося 28 років, а тому норма ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає застосуванню до боргу зі сплати аліментів.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції та здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13).

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом у справі встановлено, що на примусовому виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції перебуває виконавчий лист № АЕ-110, виданий 21.08.1995 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.07.1995 і до повноліття дитини, реєстраційний номер ВП № 3222221. Виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа відкрито постановою державного виконавця від 01.09.2006.

Заступником начальника відділу Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Чернігівській області Кашлюк С.М. у вказаному виконавчому провадженні винесено:

- 15.02.2018 постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № АЕ-110 (а.с. 8);

- 19.02.2018 постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № АЕ-110 (а.с. 9);

- 19.02.2018 постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською,пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № АЕ-110 (а.с. 10).

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачено ст. 71 Закону «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 3, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на день винесення оскаржуваних постанов) визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на день винесення оскаржуваних постанов) встановлено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Із розрахунку заборгованості по аліментах від 29.11.2018 ВП № 3222221 вбачається, що станом на день повноліття дочки, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 135 700,13 грн. Станом на лютий 2018 року (майже за 10 років погашення виниклої заборгованості), на час винесення оскаржуваних постанов, розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 113 116,23 грн. З вересня 2008 року по жовтень 2010 року борг по аліментах боржником не сплачувався взагалі, а з листопада 2010 по даний час проводиться часткове погашення боргу, але в незначних сумах.

Крім того, із зазначеного розрахунку вбачається, що заборгованість за аліментами виникла не за два місяці (січень, лютий 2008 року) у зв'язку з виплатою боржнику дивідендів та вартості належної частки майна в статутному капіталі ТОВ ПВКФ «Сяйво», як зазначає в своїй скарзі ОСОБА_2, вона вже існувала на січень 2008 року в розмірі 12 164,61 грн і до серпня 2008 року збільшилась до 135 700,13 грн.

Таким чином, державний виконавець, встановивши наявність у боржника ОСОБА_2 наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, вірно застосував ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанови відповідно до закону та в межах своїх повноважень, що відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що обмежити можливо лише існуюче право, а він таких спеціальних прав як право полювання та право користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії не має, відповідних посвідчень чи дозволів не одержував, оскільки ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» перед винесенням постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 цієї статті, не передбачає необхідності перевірки наявності чи відсутності документів, що посвідчують вказані права, і визначає саме обмеження у даному праві як таке, а не способи обмеження цього права.

Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не є платником аліментів, оскільки на день винесення оскаржуваних постанов його дочка ОСОБА_5 досягла повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_3), зважаючи на наступне.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 2, 3 ст. 195 СК України).

Відповідно до п. 10 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Виходячи з викладеного, зобов'язання по сплаті заборгованості за аліментами не припиняється з припиненням зобов'язання сплати самих аліментів.

Розглядаючи справу, районний суд вищезазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_2, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк Світлани Михайлівни підлягає задоволенню, то відповідно з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 762 грн, сплачений Головним територіальним управлінням юстиції у Чернігівській області, на користь останнього.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк Світлани Михайлівни - задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2018 року - скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії заступника начальника Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кашлюк Світлани Михайлівни щодо визнання неправомірними постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (м. Чернігів, пр-т Миру, 43, ) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий Судді: