АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/587/18 Справа № 183/5818/16 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д.О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Дніпро 08 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами

Фермерського господарства «Приват-Агро»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Приват-Агро», третя особа Новомосковська міська рада про розірвання договору оренди земельної ділянки, та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Приват-Агро» до ОСОБА_2, третя особа Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права на оренду земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту укладення Договір оренди земельної ділянки, площею 5,910 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, нібито укладений 20.10.2015 року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Приват-Агро», державна реєстрація якого здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради /а.с.2-3/.

В обґрунтування позову зазначала, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданим Новомосковською районною державною адміністрацією 06 червня 2008 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,910 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. У жовтні 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналася про те, що 20 жовтня 2015 року між нею та Фермерським господарством «Приват-Агро» укладений Договір оренди земельної ділянки площею 5,910 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, на строк 10 (десять) років, який в наступному, у липні 2016 року зареєстрований державним реєстратором Виконавчого комітету Новомосковської міської ради. Посилалась на те, що вказаний Договір вона з відповідачем не укладала, а тому посилаючись на норми чч.1, 3 ст.203, ч.2 ст.207, ч.1 ст.215, ч.1 ст.216, ч.1 ст.236, ч.1 ст.626, ч.1 ст.638, ч.2 ст.792 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 13-16 Закону України «Про оренду землі» вважала що Договір оренди землі є недійсним так як волевиявлення з боку позивача на його укладення не було. Так, на дату укладання договору оренди землі 20 жовтня 2015 року позивач перебувала на території Російської Федерації та не перетинала кордону для укладання Договору, а тому фізично не мала можливості підписувати зазначений Договір оренди. Крім того, на момент укладання спірного Договору оренди, земельна ділянка перебувала в користуванні (оренді) іншого орендаря, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Укладений Договір оренди суперечить внутрішній волі позивача, так як остання не мала бажання укладати його, не ознайомлювалася з суттєвими умовами договору і відповідач користується земельною ділянкою, належною позивачу без достатньої правової підстави.

У грудні 2016 року відповідач подав до суду зустрічний позов, у відповідності до якого просив визнати за Фермерським господарством «Приват-Агро» право на пролонгацію оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,910 га, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (державний акт на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданий 06 червня 2008 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області; кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), відповідно до договору оренди землі № 38 від 20 жовтня 2015 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Новомосковської міської ради Дніпропетровської області 29 липня 2016 року, індексний номер 30697853 /а.с. 33-39/.

В обґрунтування зустрічного позову посилався на ст.13 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.125 ЗК України, вказуючи, що відповідачем правомірно набуто право користування земельною ділянкою, належною позивачу. Беручи до уваги наявність юридичних фактів, що передбачені ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», орендар Фермерське господарство «Приват-Агро» продовжує користування виділеною земельною ділянкою, належно виконує свої обовязки за договором, жодного письмового повідомлення орендодавця щодо договору оренди землі до орендаря не надходило. Отже, у позивача за зустрічною позовною заявою наявне законне право на пролонгацію оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Приват-Агро», третя особа Новомосковська міська рада про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено /а.с. 115-123/.

Визнано недійсним з моменту укладення Договір оренди земельної ділянки, площею 5,910 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 20 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Приват-Агро», зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради 29 липня 2016 року за індексним номером 30697853.

Стягнуто з Фермерського господарства «Приват-Агро» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 /п'ятсот п`ятдесят одну/ грн. 20 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви Фермерського господарства «Приват-Агро» до ОСОБА_2, третя особа - Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права на оренду земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі ФГ «Приват-Агро» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задоволення їх вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.127-133/.

Апелянт в своїй скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що представник позивача не має повноважень на ведення справи в суді. Крім того, зазначає, що позивач, як іноземець, не відчуживши успадковану земельну ділянку до строку, зазначеного в законодавстві, не може впливати на право відповідача користуватися орендованою земельною ділянкою.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації /а.с.4-5/, на підставі посвідки на постійне проживання набула право на постійне безстрокове проживання в Україні /а.с.6/.

ОСОБА_2 отримала у спадщину земельну ділянку на підставі свідоцтва № 2-2348 від 31 травня 2008 року.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданим Новомосковською районною державною адміністрацією 06 червня 2008 року, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку, площею 5,910 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.8/.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_3 від 12 липня 2016 року, 17 квітня 2009 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_2, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» /а.с.9-11/.

Також, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 70692211 від 18 жовтня 2016 року, 26 липня 2016 року на підставі рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про державну прав та їх обтяжень, індексний номер 30697853 від 29 липня 2016 року за ФГ «Приват-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки, належної позивачу. Підставою реєстрації права оренди вказано Договір оренди землі, серія та номер 38 від 20 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Приват-Агро». Строк дії договору оренди 10 років. Розмір річної орендної плати складає 5% від нормативної грошової оцінки землі 8863,80 грн. /а.с.21-22/.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є обєктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України.

Частиною пятою статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

За змістом частини четвертої статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (частини перша та друга статті 145 ЗК України).

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції не врахував, що позивач як іноземець набула на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, але не відчужила її протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України.

У звязку з викладеним, не можуть бути задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки нормами статей 140, 145 ЗК України та статтею 348 ЦК України встановлено спеціальний порядок припинення права власності особи та відчуження майна, яке за законом не може їй належати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ФГ «Приват-Агро» про визнання права на оренду земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки був визнаний недійсним, тому немає підстав для набуття відповідачем в порядку ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» або ст. 764 ЦК України права на поновлення недійсного договору.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України , яка діяла на час звернення позивача до суду, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення .

Відповідно до ст.57 ЦПК України , яка діяла на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частинами першоюпятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Такий висновок викладений у Постанові ВСУ від 23 березня 2016 року по справі № 6-146цс16.

З огляду на викладене, позивач за зустрічним позовом не довів факту порушення переважного права на оренду земельної ділянки.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову в частині визнання за позивачем права оренди земельної ділянки.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частинні задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ФГ «Приват-Агро», третя особа Новомосковська міська рада про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Приват-Агро» задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Приват-Агро», третя особа Новомосковська міська рада про розірвання договору оренди земельної ділянки - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Приват-Агро», третя особа Новомосковська міська рада про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

Ж.І. Максюта