КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1000/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Волохов Л.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Сержанюка А.С., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії «ГЛОУНЕР ТРЕЙД ЛП», поданої адвокатом Огульковою Анною Миколаївною на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙТС КОМПАНІ» про витребування майна з чужого незаконного володіння, припинення права власності, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на майно,

встановив:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння та визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1.

Крім того, позивач також звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку із забороною відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо будівництва об'єктів нерухомого майна на вказаній земельній ділянці.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000) з забороною вчиняти будь-яким особам дії щодо будівництва на зазначеній земельній ділянці.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник Компанії «ГЛОУНЕР ТРЕЙД ЛП» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року та визначені нею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищезазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на момент подачі позову та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, власником даної земельної ділянки була особа, яка звернулась з позовною заявою. Спірне майно було зареєстроване за позивачем, а тому, на думку апеляційного суду, будь-якої загрози правам та інтересам позивача не існувало.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих і передчасних висновків та безпідставно задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки відсутні обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню та слід відмовити у задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Компанії «ГЛОУНЕР ТРЕЙД ЛП» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Сержанюк А.С.

МатвієнкоЮ.О.