справа № 208/1337/18
№ провадження 2/208/1556/18
19 вересня 2018 р. м. Кам'янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Тур І.В.,
Учасники справи
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У своєму позові позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 області.
В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є власницею квартири АДРЕСА_1 області. Батьком дитини є її брат, якого було ІНФОРМАЦІЯ_2 вбито, а мати дитини була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до позбавлення волі строком сім років. Мати дитини відповідач по справі в 2016 році була звільнена з місць позбавлення волі, та попросила зареєструвати її в квартирі доньки, так як їй необхідно працевлаштуватись, але виховання дитини займатись не буде.
II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, причини не явки до суду не повідомила, викликалась через сайт суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
III. Процесуальні дії по справі.
02 квітня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.
Відповідачем до суду відзиву не надано.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_1 області, що підтверджується договором купівлі - продажу від 21 лютого 2012 року (а.с.18), опікуном малолітньої ОСОБА_4 є позивач її тітка ОСОБА_1, що підтверджується рішенням Баглійської районної ради виконавчоо комітетц від 18.08.2010 року № 183 (а.с.9).
Батько дитини ОСОБА_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с.8), мати дитини ОСОБА_2 рішенням Заводськоо районного суду міста Дніпродзержинська 14 листопада 2016 року була позбавлення батьківських право у відношення її малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с.13-15).
Відповідно до акту № 19 про не проживання від 01 березня 2018 року відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 області не проживає з листопада 2016 року (а.с.22).
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Як роз'яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
VI. Висновки суду.
Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить о висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України ст.ст. 5,7, 19, 89, 175, 268, 272, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ реєстрації адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 області.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін

позивач ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

відповідач ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_3.

Суддя Похваліта С. М.