Справа № 158/2575/18
Провадження № 2/0158/901/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2018 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючої судді Корецької В.В.
при секретарі Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення стягнення аліментів.
Свій позов мотивує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.02.2018 року з відповідача в її користь ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.12.2017 року до досягнення дітьми повноліття.
Вказує, що з моменту постановлення рішення значно зросла потреба у коштах на утримання неповнолітніх дітей, крім того в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, недостатньо для їх матеріального утримання, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.
На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 2/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 100 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з часу звернення до суду.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.10.2018 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
28.11.2018 року відповідачем по справі ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає, що аліменти сплачує вчасно, заборгованості немає, доглядає за матірю пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Крім того зазначає, що на даний час є безробітним та просить у задоволенні позовних вимог відмовити у звязку із їх безпідставністю.
04.12.2018 року позивач по справі ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, у якому вказала, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться долею дітей, не бажає з ними спілкуватись, кошти, що відповідач сплачує є недостатніми, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі -СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Як вбачається з копії свідоцтв про народження серій 1-ЕГ № 147202 від 02.11.2011 року, І-ЕГ №179564 від 10.04.2013 року та І-ЕГ №247935 від 21.10.2016 року батьком неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідач по справі, ОСОБА_2 /а.с. 5-7/.
Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.02.2018 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.12.2017 року до досягнення дітьми повноліття /а.с.8/.
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.
Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.
Разом з тим, із змісту позовних вимог вбачається, що безумовною підставою звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів, згідно яких мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням.
Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.
Разом з тим, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача ОСОБА_2 змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це зазначено у рішенні Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.02.2018 року.
Також ОСОБА_1 не доведено суду, що у позивача ОСОБА_2 достатній заробіток, що він може сплачувати аліменти у розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи у розмірі 2/3 усіх видів його доходу.
Крім того, судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду, форми ОК5 від 27.11.2018 року, в центрі зайнятості не перебуває, що підтверджується довідкою Ківерцівської РФ Волинського обласного центру зайнятості №1333 від 28.11.2018 року, та як вбачається з довідки Луцької ОДПІ від 22.11.2018 року інших додаткових доходів немає /а.с.28-34/.
З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 185, 192 СК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення стягнення аліментів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, жителька м. Ківерці, вул. Жовтнева, 17/2, Волинської області.

Відповідач ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька