Справа № 164/1963/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Токарська І.С.
Провадження № 22-ц/802/247/18 Категорія: 34 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на такі обставини.

03 травня 2016 року приблизно о 4 годині 00 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Форд - Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Грушевського в смт. Колки Маневицького району, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку і який належить ОСОБА_3 та пошкодив вказаний автомобіль. Постановою Маневицького районного суду від 19 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення. Оскільки страховою компанією було відшкодовано 46 619 гривень 01 копійку, а вартість завданого матеріального збитку становить 96 821 гривню, просила стягнути з відповідача 50 202 гривні 93 копійки матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної.

07 червня 2017 року позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача 22 839 гривень 26 копійок матеріальної шкоди та 10 000 моральної.

У заяві від 29 травня 2018 року позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_4 42 523 гривні 97 копійок матеріальної та 10 000 моральної шкоди.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 42 523 гривні 97 копійок матеріальної та 1 000 гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів на загальну суму 1 015 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 602 (шістсот дві) гривні 03 копійки судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу? у якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що позивач не надала доказів на обґрунтування витрат для придбання запасних частин, судом не взято до уваги заяву відповідача про визнання позову за умови передачі йому пошкодженого і відремонтованого автомобіля, не враховано вартості запчастин, які залишились неушкодженими.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що розмір матеріальної шкоди, стягнутої судом, визначено з урахуванням вимог статті 1194 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 травня 2016 року приблизно о 4 годині 00 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Форд - Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Грушевського в смт. Колки Маневицького району, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку і який належить ОСОБА_3 та пошкодив вказаний автомобіль.

Постановою Маневицького районного суду від 19 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 6).

Із повідомлення ПАТ «НАСК «Оранта» вбачається, що розмір страхового відшкодування становить 46 619 гривень 01 копійку, які на момент розгляду справи ОСОБА_3 виплачені, що підтвердили позивач та представник третьої особи (а.с. 7-8).

Висновком експерта №138 від 10 березня 2018 року визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Рено Кенго» 2001 року виготовлення, ураховуючи механічні пошкодження, які виникли внаслідок ДТП 3 травня 2016 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 89 142 гривні 98 копійок (а.с. 129 - 133).

Постановляючи рішення про стягнення матеріальної шкоди з винної особи як різниці між вартістю відновлювального ремонту та виплаченою сумою страхового відшкодування суд першої інстанції виходив з положень ст. 1194 ЦК України, згідно з якою, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) і такий висновок суду є правильним.

Рішення суду про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на положеннях ч. І, п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Тому сам факт ушкодження автомобіля «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, є доказом порушення прав позивача та підтверджує доводи позивача про перенесені душевні страждання унаслідок пошкодження належного їй майна - транспортного засобу. Наведеним спростовуються аргументи відповідача, що у момент дорожньо-транспортної пригоди позивач за кермом не перебувала, отже, не могла переносити душевних страждань.

Висновок суду про стягнення на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. відповідає засадам розумності і справедливості.

При складанні висновку експерта № 138 від 10.03.2018 року, яким визначено матеріальний збиток у розмірі 89 142.98 грн., було використано дефектну відомість від 06 травня 2016 року, у якій указано лише пошкоджені вузли, агрегати та деталі, при розрахунку проведено коригування курсу валют станом на 11.05.2016 року, тому доводи відповідача про визначення розміру відшкодування матеріального збитку з урахуванням вартості неушкоджених деталей, є безпідставною.

Складання експертного висновку без огляду пошкодженого транспортного засобу відповідає вимогам п.8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 24.11.2003 року з огляду на те, що суд надав згоду на використання дефектної відомості як документу, у якому визначено характер пошкоджень автомобіля (а.с.8, 127, 130-133).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 374-375, 382-384, 389- 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: