Справа № 351/1436/15-ц
Провадження № 22-ц/779/596/2018
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В. М. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду, ухвалене суддею Калиновським М.М. 07 березня 2018 року в м. Снятин, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Олешківський старостинський округ Заболотівської ОТР, про зобов'язання звільнити захоплену частину земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом про зобов'язання звільнити захоплену частину земельної ділянки.

Свої вимоги мотивувала тим, що в 2010 році рішенням Олешківської сільської ради із земель запасу їй у приватну власність було передано земельну ділянку, якою раніше користувався ОСОБА_6 Згідно Акту проведення обмірів земельної ділянки її площа становила 0,2835 га.

17.04.2011 року позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

03.04.2012 року комісією у складі сільського голови, секретаря сільської ради, землевпорядника, представників Держземагенства Снятинського району проведено обстеження земельної ділянки та встановлено межові знаки, в результаті чого площа переданої земельної ділянки зменшилася до 0,2745 га.

В 2015 році складено Кадастровий план земельної ділянки за фактичним її використанням, згідно якого її площа складала уже 0,2678 га.

Вважає, що за час поки вона не користувалася землею, відповідачі перемістили межі, що поділяють земельні ділянки в глиб її території.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.02.2018 року просила суд зобов'язати відповідачів відновити порушену межу між землекористувачами, звільнити захоплену частину її земельної ділянки шириною виораної межі 30 см., довжиною 3 м., та не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Снятинського районного суду від 07 березня 2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 відновити порушену межу шляхом звільненої захопленої частини земельної ділянки ОСОБА_2 шириною 30 см., довжиною 3 м. по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 07 березня 2018 року подав апеляційну скаргу. Зазначає, що вказаним рішенням суду частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Олешківський старостинський округ Заболотівської ОТР, про зобов'язання звільнити захоплену частину земельної ділянки.

Однак, не погоджується із даним рішення в частині відмови у стягненні судових витрат.

Зазначає, що 18.06.2015 року апелянтом було сплачено 250 грн. судового збору за подачу позову.

16.03.2017 року ОСОБА_2 сплатила 4304 грн. за проведення земельно-технічної експертизи по справі, призначеної згідно ухвали Снятинського районного суду від 20.09.2016 року.

Також 16.03.2017 року ОСОБА_2 сплатила додатково 320 грн. судового збору.

Тому просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 570 грн. судового збору та 4304 грн. витрат за проведення земельно-технічної експертизи.

27.04.2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до апеляційного суду заяву про стягнення з відповідачів також 1060 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом тільки в частині судових витрат по справі, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення в іншій частині не досліджується.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Снятинського районного суду від 07 березня 2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 відновити порушену межу шляхом звільненої захопленої частини земельної ділянки ОСОБА_2 шириною 30 см., довжиною 3 м. по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Однак, питання розподілу судових витрат судом при ухвалення даного рішення не вирішувалося.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи міститься оригінал квитанції від 18.06.2015 року про сплату судового збору на суму 250,00 грн.

Разом з тим, 19 квітня 2018 року Снятинським районним судом було ухвалено додаткове рішення по справі, яким стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 125 грн. (а.с. 186).

Що стосується вимоги апелянта про стягнення з відповідачів 320,00 грн. судового збору та 4304 грн. витрат за проведення земельно-технічної експертизи по справі, призначеної згідно ухвали Снятинського районного суду від 20.09.2016 року, то слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

В у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 (із змінами) зазначено, що відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Крім того, згідно п. 41 вказаної Постанови якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Судом встановлено, що апелянтом долучені до апеляційної скарги копії квитанцій від 16.03.2017 року про оплату ОСОБА_2 4304 грн. витрат за проведення земельно-технічної експертизи по справі, призначеної згідно ухвали Снятинського районного суду від 20.09.2016 року, та 320 грн. судового збору.

Однак, оригінали зазначених документів у встановлений законом строк суду першої інстанції подані не були, до матеріалів справи не долучалися, а питання стягнення відповідних судових витрат не було предметом дослідження місцевого суду. Отже, вимоги апеляційної скарги щодо стягнення таких витрат задоволенню не підлягають.

Також апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 (із змінами), у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов'язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

З огляду на наведене, відсутні правові підстави стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1060,00 грн. з відповідачів по справі.

Таким чином, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду від 07 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.