Дата документу 20.04.2018
Справа № 320/800/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Техностройінвест» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.04.2011 року,

за участю:

представника позивача - Ковалишкіна В.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.04.2011 року у розмірі 200000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 12.04.2011 року ТОВ «Техностройінвест» (далі - ТОВ «Техностройінвест», Третя особа) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі - Заява). Згідно заяви Третя особа приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг» (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщенні в мережі Інтернет, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 12.04.2011 (далі - Договір) та взяла на себе зобов'язання виконувати умови Договору. Відповідно до Договору Третій особі було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Третя особа зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконала.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку Третя особа станом на 06.01.2017 має заборгованість - 498464,91 грн., яка складається з наступного:

- 200000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 155100,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 118164,91 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 25200.00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Враховуючи те, що діюче законодавство не зобов'язує кредитора вимагати від боржника повернення обов'язково повної суми, Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення всього боргу або будь-яку його частину, таким чином заборгованість до стягнення становить 200000,00грн., яка складається з:

- 200000,00 грн. - заборгованість за кредитом.

Зобов'язання за вказаним Договором забезпечено порукою: Договором поруки №POR809 від 19.01.2015 року (далі - Договір поруки), укладеним з поручителем ОСОБА_1 (далі - Відповідач) в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Третьої особи. Згідно п.1.1 Договору поруки, предметом є надання поруки Відповідачем перед Банком, за виконання Третьою особою всіх своїх обов'язків за Договором б/н від 12.04.2011 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилався на те, що позовна заява не може бути задоволена судом, з огляду на наступне. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що третя особа уклала кредитний договір з позивачем шляхом приєднання до публічної оферти (договір приєднання). З цією метою третя особа подала до банку 12 04.2011 року заяву в електронному вигляді, що не є достатнім та належним підтвердженням наявності зобов'язання, забезпеченого порукою. Сам факт подання заяви жодним чином не свідчить про надання кредиту, а заява не платіжним документом на підтвердження перерахування грошових коштів відповідно до умов договору третій особі. Тобто позивачем жодним чином не підтверджений факт виконання ним самим кредитного договору (надання грошових коштів позичальнику). По-друге, суду надана копія електронної заяви позичальника, яка не підписана уповноваженим представником третьої особи та не скріплена печаткою юридичної особи - позичальника, що у відповідності до норм ЦК України (в редакції на 12.04.2011 року) вважається, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України (в редакції на 12.04.2011 року) використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Позовна заява не містить жодного нормативного обґрунтування з посиланням на акти цивільного законодавства, які б дозволяли використовувати електронно-числовий підпис при укладенні кредитного договору. Позовна заява містить лише посилання на не підписані позичальником «Умови та правила надання банківських послуг», які не можуть враховуватись судом при розгляді справи з огляду на правовий висновок Верховного Суду України від 11.03.2015 при розгляді справи № 6-16цс15. Позивачем також жодним доказом не підтверджений строк основного зобов'язання та момент порушення цього зобов'язання позичальником. Як зазначено у розрахунку заборгованості, наданому позивачем до суду, станом на день укладення договору поруки у позичальника не існувало перед банком не тільки будь-якої заборгованості, а й будь-яких кредитних зобов'язань. Це ж підтверджено і довідкою позивача про встановлення кредитних лімітів ТОВ «ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ». При цьому, сам договір поруки від 19.01.2015 містить у розділі 1 чітке визначення предмету поруки - виконання зобов'язань за двома угодами-приєднання з чітко визначеними сумами 10 000 грн. та 5 000 грн., хоча виходячи з наданих самим же позивачем доказів жодне з визначених зобов'язань в момент укладення договору поруки не існувало. За даними довідки про встановлення кредитних лімітів тільки 26.01.2015 позичальнику був встановлений кредитний ліміт в сумі 10 000 грн., однак жодного доказу укладення та виконання позивачем такого договору у письмовій формі суду також не надано. За даними тієї ж довідки 03.03.2015 позичальнику встановлений кредитний ліміт в сумі 200 000 грн. Однак таке кредитне зобов'язання не забезпечувалося порукою. Та й доказів виникнення такого зобов'язання суду позивачем також не надано. Виходячи з викладеного порука вважається припиненою з 20 січня 2016 року, що виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на наступне. Договір, на підставі якого виникло основне зобов'язання, укладений у формі приєднання. Такий порядок укладання договору визначений ст.634 Цивільного кодексу України. Відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, які затверджені наказом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МКБ "МОСКОМПРИВАТБАНК" №СП-2011- 85 "Про введення нової властивості розрахункового рахунку для корпоративних клієнтів і суперпроект СМБ 2011 р." від 28.01.2011 р. Копія цього наказу, а також витяг з Умов і правил надання банківських послуг є в матеріалах справи. Саме до цих Умов і Правил спочатку приєдналося ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ". На момент укладання договору поруки з відповідачем діяла нова редакція Умов та правил надання банківських послуг, що затверджена наказом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", ПАТ "АКЦЕНТ_БАНК" №СП-2014-7120171 від 24.12.2014 р. Копія цього наказу є в матеріалах справи. Твердження відповідача на те, що на Умовах і Правилах не стоїть підпис ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ", як це передбачено ст.207 ЦК, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. По-перше із визначення договору приєднання слідує, що ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" мав подати позивачу лише заяву про приєднання. Затверджує Умови і правила лише позивач і в них міститься лише підпис уповноваженої особи позивача. По-друге, посилання відповідача на порядок укладання письмових правочинів, який визначений ст.207 ЦК України є безпідставним. Зазначена стаття є загальною. Вона визначає порядок укладання правочинів, а не договорів. Порядок укладання договорів, їх різновиди, порядок зміни і розірвання врегульований розділом II Цивільного кодексу Україні Спеціальною статтею, яка в даному випадку регламентує порядок укладання і розірвання договору приєднання є стаття 634 ЦКУ, а не ст.207 ЦКУ на яку посилається відповідач. В даному випадку недоречні посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду України, так як вони суперечать положенням статті 634 ЦКУ. Також зазначено, що на сьогодні не існує цього суду. Окрім електронно-цифрового підпису на заяві про приєднання від 12.04.2011р. прийняття ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" умов договору приєднання від 12.04.2011р. підтверджується діями товариства. Згідно виписки за рахунком ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" №6233 слідує, що товариство активно користувалося послугами банку з кредитування рахунку та вправно повертало кредитні кошти в період з 12.04.2011р. до 16.10.2015р. Факт надання позивачем кредиту ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" 19.10.2015 р. в сумі 198003 грн. та 27.10.2015 р. в сумі 1997 грн. підтверджується випискою за рахунком ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" №6233. Неповернення ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" кредиту за договором приєднання від 12.04.2011 р. в строки, що обумовлені п.3.2.1.1.11Умов і правил надання банківських послуг (ЗО днів безперервного використання), підтверджується випискою за рахунками ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ" №2133. На цих виписках ґрунтується розрахунок заборгованості за договором. Всі ці виписки по рахункам надані позивачем суду 23.10.2017 р. Виписка за рахунком позивача є первинним документом. Це слідує із Переліку типових документів, що затверджений наказом Мінюста від 12.04.2012 р. №578/5. Згідно цього Переліку до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. В даному випадку правовідносини сторін договору приєднання від 12.04.2011 р. більш детально врегульовані положеннями ст.1069 Цивільного кодексу України та Умовами та правилами надання банківських послуг, до яких приєднався ТОВ "ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ".

Представник відповідача у запереченнях на відповідь навів доводи, аналогічні зазначеним у відзиві.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у повному обсязі. Просив застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, на підтвердження укладення кредитного договору між позивачем та ТОВ «Техностройінвест», позивач надав роздруківку електронної заяви від 12.04.2011 року, відповідно до якої: "Банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на рахунку № НОМЕР_1, про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua"яка не містить підпису позичальника. На заяві вказано, що її підписано електронно-цифровим підписом у системі інтернет-клієнт-банкінгу у Приват 24./а.с.10/.

При цьому, доказів укладення договору та видачі відповідачу електронно-цифрового підпису у системі інтернет-клієнт-банкінгу у Приват 24 позивач до матеріалів справи не надав.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України (в редакції на 12.04.2011), кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За приписами ст. 207 ЦК України (в редакції на 12.04.2011) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з п.3.18.1.16. Умов , при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Одним із обов'язкових реквізитів електронного документа є електронний підпис, який використовується для ідентифікації автора та (або) підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу.

За визначеннями, які містяться у ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний підпис - це дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Особистий ключ - параметр криптографічного алгоритму формування електронного цифрового підпису, доступний тільки підписувачу.

Відкритий ключ - параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб'єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису.

Підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.

Блокування сертифіката ключа - тимчасове зупинення чинності сертифіката ключа;

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Пунктами Умов та правил надання банківських послуг банк передбачив укладення договору кредиту з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" сертифікат ключа містить такі обов'язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов'язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме третьою особою підписано електронним цифровим підписом заяву від 12.04.2011 про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті; не надано суду будь-яких доказів того, що ТОВ «Техностройінвест» укладало з ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання послуг електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) та має в розпорядженні електронно-цифровий підпис; не надана інформація щодо терміну дії сертифіката; доказів про те, чи подавався ТОВ «Техностройінвест» до Центру або до відокремленого пункту реєстрації (ВПР) комплект документів, необхідний для отримання сертифікатів відкритих ключів ЕЦП, та створені електронні заявки на формування сертифікатів відкритих ключів ЕЦП для кожного з підписувачів (передбачено Умовами та правилами). При цьому, представник відповідача ставить під сумнів факт підписання даної заяви.

Стосовно наданого позивачем на підтвердження користуванням кредитом третьою особою розрахунку заборгованості та виписці за рахунками за вказаним кредитом, суд не може прийняти до уваги як доказ наявності кредитних правовідносин, оскільки зазначені документи, виготовлені позивачем, не можуть свідчити про ті обставини, що кредит згідно вказаного договору сплачувала саме ТОВ «ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ» , а не інша особа.

Далі, діюче законодавство імперативно встановлює обов»язкову попередню визначеність основного зобов»язання для можливості існування забезпечувального в контексті обсягів останнього, як істотної умови за змістом ч.2 ст.553 та ч.1 ст.554 ЦК України.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не доведено факту укладення між ним та ТОВ «ТЕХНОСТРОЙІНВЕСТ» договору банківського обслуговування, який є підставою позову, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Водночас, правовою підставою позову є саме надання третій особі кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг", який забезпечено порукою, в той час як позивачем не доведено підставність користування третьою особою кредитними коштами банку.

Вищевикладене вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з поручителя заборгованості за кредитом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Техностройінвест» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.04.2011 року - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення з урахуванням вихідних та святкових днів виготовлено 03.05.2018.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова