Постанова

іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 310/5760/15-ц

провадження № 61-2863св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку скороченого позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Осоцького І. І., Кухаря С. В., Панкеєва О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Комунальне підприємство «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс») звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради від 23 грудня 2005 року за відповідачем як малолітньою дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилася без піклування батьків та знаходилася в школі-інтернаті для дітей сиріт, закріплена квартира АДРЕСА_1

У цій квартирі були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які померли, і з 1993 року по 2 вересня 2014 року - відповідач, на якого рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради від 10 грудня 2013 року переоформлено особовий рахунок.

Позивачем увесь час постачалася теплова енергія до цієї квартири, але оплата за неї не надходить.

Оскільки за відповідачем було закріплене вказане житлове приміщення та в подальшому переоформлено на нього договір найму, просило стягнути з відповідача вартість теплопостачання за період з 1 листопада 2000 року по 1 липня 2015 року в сумі 7 608 грн 90 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року, ухваленим у складі головуючого судді Троценко Т. А., у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував свої рішення тим, що відповідач у закріпленій за ним квартирі ніколи не проживав, самостійного доходу не мав, знаходився на повному державному утриманні у школі-інтернаті, а у подальшому - на повному державному забезпеченні у Приморському професійному аграрному ліцеї. Після досягнення повноліття навчався у Бердянському машинобудівному коледжі на умовах повного державного забезпечення. 18 квітня 2014 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на квартиру, а 2 вересня 2014 року - продав її.

Суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду, а також на навів підстав стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла за період, коли він був неповнолітнім.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за теплову енергію за період з 7 листопада 2013 року по 2 вересня 2014 року у розмірі 884 грн 61 коп. та 184 грн 09 коп. судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що відповідач, який досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5, 7 листопада 2013 року зареєструвався у квартирі; 10 грудня 2013 року за заявою відповідача змінено договір найму житлового приміщення та оформлено на нього особовий рахунок; 18 квітня 2014 року, приватизувавши квартиру, він отримав свідоцтво про право власності на житло, а 2 вересня 2014 року продав її та знятий з реєстрації у квартирі, тому відповідач як споживач послуг теплопостачання зобов'язаний оплатити ці послуги за період з 7 листопада 2013 року по 2 вересня 2014 року.

У лютому 2016 року КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» звернулося з касаційною скаргою, у якій просило змінити рішення апеляційного суду та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за теплову енергію за період з ІНФОРМАЦІЯ_5 по 2 вересня 2014 року у сумі 3 371 грн 84 коп. або скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду про стягнення заборгованості з часу реєстрації відповідача у квартирі (з 7 листопада 2013 року) є безпідставним. Зокрема, відповідно до пункту третього частини третьої статті 71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку поміщення дитини на виховання у дитячий заклад - протягом усього часу їх перебування у цьому закладі, якщо у квартирі залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо з квартири вибула дитина і членів її сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини у дитячому закладі або до досягнення нею повноліття, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях.

Згідно з частиною першою-третьою статті 78 ЖК Української РСР тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім'ї наймача, він зобов'язаний забезпечити належне утримання приміщення. Наймач вправі здати жиле приміщення в піднайом або поселити в нього тимчасових жильців на умовах у в порядку, передбачених статтями 91-99 цього Кодексу.

Заявник зазначає, що споживачі, які раніше проживали в даній квартирі, померли (ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4).

На підставі викладеного заявник робить висновок, що після досягнення повноліття ОСОБА_4 останній набув права наймача квартири та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що підтверджується рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 10 грудня 2013 року № 224/4 про зміну умов договору найму житлового приміщення та переоформлення особового рахунку на ОСОБА_4

Заявник зазначає, що реєстрація відповідача у квартирі з 7 листопада 2013 року не звільняє його від обов'язку здійснити оплату наданих послуг за попередній період і заборгованість за теплову енергію має бути сплачена відповідачем з ІНФОРМАЦІЯ_5 (з дня досягнення повноліття) по 2 вересня 2014 року у розмірі 3 371 грн 48 коп.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради № 386 від 23 грудня 2005 року підставі звернення опікунської ради за малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишився без піклування батьків та знаходився у Запорізькій загальноосвітній школі - інтернаті № 3 для дітей сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків, закріплено квартиру АДРЕСА_1

Згідно з довідкою № 21301 від 10 листопада 2014 року у вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_5 з 25 травня 1989 року по 7 листопада 2013 року (померла ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_6 з 14 лютого 2003 року по 7 листопада 2013 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_4).

Відповідно до довідки від 24 червня 2009 року № 135 ОСОБА_4 навчався у комунальному закладі «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 3» Запорізької обласної ради з 1 квітня 2004 року до 2009 року, знаходився на повному державному забезпеченні та зареєстрований у АДРЕСА_2.

З довідки від 12 лютого 2014 року апеляційний суд встановив, що відповідач навчався у Державному навчальному закладі «Приморський професійний аграрний ліцей» з 15 листопада 2011 року до 15 лютого 2013 року і знаходився на повному державному забезпеченні.

Згідно з відміткою у паспорті відповідача 7 листопада 2013 року його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням від 10 грудня 2013 року № 224/4 Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради за заявою ОСОБА_4 змінено умови договору найму квартири АДРЕСА_1 та переоформлено особовий рахунок на відповідача.

18 квітня 2014 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яку 2 вересня 2014 року продав, знявшись з реєстрації.

В дану квартиру позивачем надавались послуги з теплопостачання, які з 2000 року залишись без оплати. Згідно наданого позивачем розрахунку за послуги теплопостачання за період з 1 листопада 2000 року по 1 липня 2015 року нарахована заборгованість у сумі 7 608 грн 90 коп.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статті 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" встановлюють, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно з частиною першою статті 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Відповідно до статті 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність, за зобов'язаннями, що випливають з зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Суд касаційної інстанції вважає, що апеляційний суд, врахувавши встановлені ним обставини та правильно застосувавши вказані норми права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача виник обов'язок з оплати послуг з теплопостачання з дня реєстрації у квартирі, тобто з початку фактичного споживання послуг з теплопостачання, оскільки доказів проживання відповідача у квартирі саме з дня досягнення ним повноліття суду не надано.

Посилання заявника на те, що відповідач з досягненням повноліття набув права наймача квартири на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради № 386 від 23 грудня 2005 року, є необґрунтованим, оскільки на підставі вказаного рішення за малолітнім ОСОБА_4 на виконання пункту третього частини третьої статті 71 ЖК Української РСР закріплене жиле приміщення як за дитиною, яка залишилася без піклування батьків та поміщена на виховання до школи-інтернату.

Питання зміни договору найму жилого приміщення та визнання відповідача наймачем за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача (у зв'язку зі смертю наймача ОСОБА_5, матері відповідача) відповідно до статті 106 ЖК Української РСР вирішено рішенням від 10 грудня 2013 року № 224/4 Красногвардійської районної в м. Дніпропетровську ради. Обов'язок з оплати послуг теплопостачання у відповідача з досягненням ним повноліття не виник, оскільки він у вказаному жилому приміщенні на цей час не проживав, з попереднім наймачем спільне господарство не вів.

Посилання заявника на положення частини першої-третьої статті 78 ЖК Української РСР є безпідставним, оскільки вказана норма визначає права та обов'язки наймача, яким відповідач на час досягнення ним повноліття не являвся.

Касаційний суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної без задоволення, а судового рішення без змін.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак