Справа № 467/430/18Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/812/384/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2018 року, яке ухвалене у відсутність учасників справи, у приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області, під головуванням судді Догарєвої І.О. у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Арбузинська селищна рада Арбузинського району Миколаївської області, про встановлення факту родинних відносин,

у с т а н о в и л а :

27 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заяву обґрунтовував наступним.

Він - ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 86.

Його батьками, у свідоцтві про народження зазначено, в графі батько - ОСОБА_5 та в графі мати - ОСОБА_6.

18 серпня 2016 року батько зробив заповітне розпорядження на користь позивача, щодо всього належного йому майна і майна, на яке він буде мати право на день смерті, посвідчивши це в Садівській сільській раді Арбузинського району Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року батько ОСОБА_7 помер, про що Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Миколаївській області зроблено актовий запис про смерть за № 48 та видано свідоцтво.

22 березня 2018 року, заявник, як спадкоємець 1 черги спадкування за законом, у встановленому законом порядку, звернувся до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні бажаної нотаріальної дії, оскільки в свідоцтві про його народження та в свідоцтві про смерть батька є розбіжності, а саме в прізвище в свідоцтві про народження в графі батько зазначено «ОСОБА_4», а в свідоцтві про смерть батька - «ОСОБА_4».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ним - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заінтересована особа, Арбузинська селищна рада Арбузинського району Миколаївської області, не заперечувала проти задоволення зазначеної заяви, оскільки врегулювати дане питання в позасудовому порядку неможливо.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено повністю.

ОСОБА_4, який є рідним братом заявника, проте не брав участі у розгляді справи, подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2, оскількиОСОБА_7 є і його батько, та вказаним рішенням зачіпаються його права, як спадкоємця. Між братами існує спір про право на спадкове майно, що залишилося після смерті батька, але суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, порушивши у такий спосіб його право на спадщину.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення суд 1 інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що вона підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки відсутній спір про право, і такому надано належні та допустимі докази.

Колегія суддів судової палати у цивільних правах Миколаївського апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду І інстанції, вважає їх помилковими, необґрунтованими та незаконними.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку окремого провадження розглядаються справи, передбачені ч. 2 та 3 ст. 293 ЦПК України, в інших випадках прямо передбачених цивільним законодавством.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2009 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (натепер ст.294) Цивільного процесуального кодексу України, залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_2, про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за №86. Батьками у свідоцтві про народження, в графі батько зазначено ОСОБА_5 та в графі мати - ОСОБА_6. (а.с.7).

В паспорті батька - його прізвище записано як ОСОБА_7 (а.с. -8).

Таке ж написання його прізвища повторено і у заповіті на ім'я заявника та у свідоцтві про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 помер, про що Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції вчинено запис за № 48 (а.с.9).

ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

На підставі зазначеної заяви Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 31/2018.

Проте, при встановлені родинних відносин між ОСОБА_2 та спадкодавцем, йому було роз'яснено, що в поданих ним документах містяться розбіжності у прізвищі, а саме, у свідоцтві про народження заявника прізвище батька зазначено як «ОСОБА_4», а у свідоцтві про смерть - «ОСОБА_4». Зазначені обставини унеможливлюють встановлення родинних зв'язків з померлим (а.с. - 10), а, відповідно, і видачу свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Звертаючись до суду із зазначеною заявою, ОСОБА_2 вказував, що такий факт йому необхідний для подальшого оформлення спадкових прав.

При цьому, він не зазначав про наявність інших спадкоємців.

Тому, як на думку районного суду, встановлення бажаного заявником факту буде достатнім, для оформлення його в правах спадкоємця. Будь-якого спору про право з заяви не вбачається.

Між тим, з поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги вбачається, що він теж є сином спадкодавця і претендує на спадщину.

Таким чином, існує спір про право, що вже саме по собі, виключало право суду розглядати дану справу в порядку окремого провадження.

Оскільки суд був іншої думки і розглянув заяву в порядку окремого провадження, то апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, а оскаржене рішення суду І інстанції скасувати.

Заяву ОСОБА_2, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, залишити без розгляду. Одночасно заявникові слід роз'яснити його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 294, 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2018 року скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин- залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 про його право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

____________________________________________________________

Повний текст постанови складено 18 грудня 2018 року