Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/728/18
Провадження № 2-з/499/14/18
У Х В А Л А

Іменем України

"14" грудня 2018 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши заяву позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачем по зустрічному позову ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення зустрічного позову до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та розподіл майна, придбаного під час спільного проживання. Предметом спору є :

- житловий будинкок № 92 а, загальною площею 92,2 кв. м із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка;

- земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, 92а, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка; квартира АДРЕСА_1;

- житловий будинок № 26, загальною площею 50,9 кв.м, по вул. Говорова, с. Левадівка, Миколаївського району Одеської області.

Свої вимоги щодо забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що обєкти нерухомості оформлені на ОСОБА_2. Оскільки сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, на даний час у ОСОБА_2 існує безперешкодна можливість реалізувати спірну нерухомість без відома позивача по зустрічному позову та дозволу. Звернення до суду з позовом про виселення ОСОБА_1 з житлового будинку, місце проживання в якому зареєстроване та на який поширюється режим права спільної сумісної власності, є підтвердженням прагнення ОСОБА_2 реалізувати нерухомість.

Також про дійсні наміри ОСОБА_2 свідчать оголошення про продаж квартири № 16, по вул. Виноградній, буд. № 43 в смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області, розміщені нею на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук (копії роздруківок оголошень додаються).

У звязку з цим, ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору. Забезпечення позову саме в такому виді забезпечить захист його майнові права, усунення можливості їх порушення з боку ОСОБА_2, а також забезпечить належне виконання рішення суду.

Ціну позову на даний час визначити неможливо, оскільки правовстановлюючі документи на нерухомість знаходяться у ОСОБА_2 (частина надана нею до матеріалів справи). З метою визначення дійсної вартості нерухомого майна на момент розгляду справи, ОСОБА_1 подане клопотання про витребування у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суддя розглянувши дану заяву, дослідивши документи долучені до позовної заяви приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Предметом розгляду цивільної справи є правовідносини, які виникли у зв'язку з встановленням факту спільного проживання та в звязку з цим поділу спільнонабутого майна за період фактичних шлюбних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладення арештом на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що суддя має пересвідчитися чи між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відповідність виду забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З поданих документів вбачається, що між сторонами виник спір матеріального характеру. Предметом спору є :

- житловий будинкок № 92 а, загальною площею 92,2 кв. м із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка;

- земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, 92а, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка; квартира АДРЕСА_1;

- житловий будинок № 26, загальною площею 50,9 кв.м, по вул. Говорова, с. Левадівка, Миколаївського району Одеської області.

Захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності накладення арешту на майно, що є предметом спору та оформлене на відповідачку по зустрічному позову, а саме:

- житловий будинкок № 92 а, загальною площею 92,2 кв. м із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка;

- земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, 92а, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка; квартира АДРЕСА_1;

- житловий будинок № 26, загальною площею 50,9 кв.м, по вул. Говорова, с. Левадівка, Миколаївського району Одеської області.

Відчуження вказаного майна може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому суд вважає, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту, є логічним і справедливим до вирішення даного спору по суті та є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності є накладенням арешту, що відповідає припису п.1 ч.1ст. 150 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, тому заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову, є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить їх права на судовий захист.

Керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на

- житловий будинкок № 92 а, загальною площею 92,2 кв. м із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка;

- земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:001:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: вул. Адмірала Кузьміна, 92а, Одеська область, Іванівський район, селище міського типу Іванівка; квартира АДРЕСА_1;

- житловий будинок № 26, загальною площею 50,9 кв.м, по вул. Говорова, с. Левадівка, Миколаївського району Одеської області.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_3