АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/726/17 22-ц/774/667/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 184/713/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач -ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталія Іванівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталія Іванівна, про припинення договору іпотеки.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначила, що 12 вересня 2014 року між сторонам укладений нотаріально посвідчений договір з елементами позики та іпотеки. За умовами якого, вона, як позичальник отримала від ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 28800 гривень, що на час отримання становило 2218,80 доларів США (по курсу 12,98 гривень за 1 долар США). Зі строком повернення до 12 вересня 2015 року, згідно графіку погашення позики, щомісячно по 69,34 доларів США, по курсу НБУ на дату виплати не пізніше 17-го числа кожного місяця. Відповідно до п.1 договору, вона мала право погасити суму боргу достроково, з урахуванням індексу інфляції на момент розрахунку. У випадку несвоєчасного повернення суми боргу вона зобов'язана була виплатити позикодавцю пеню у розмірі 1% від фактичної суми боргу за кожен день просрочки, але не більше ніж за 90-то днів. Згідно до п.4 договору нотаріус роз'яснив їм зміст ст.ст.1046-1053 ЦК України, та ст.ст.36-38 ЗУ «Про іпотеку». Станом на 19 серпня 2015 року позивачем повернуто 17656,76 грн., що за курсом на час сплати становило - 890,51 дол.США.

Крім того, посилається, що 27 серпня 2015 року між сторонами укладено Договір про внесення змін до змішаного договору з елементами позики та іпотеки. Вказаний договір посвідчений нотаріально. Відповідно до п.1 зміненого договору зазначено, що сторони домовилися, що абзац 1 пункту 1 замішаного договору з елементами позики та іпотеки від 12 вересня 2014 року викласти в новій редакції: «1. Я, позичальник позичила у позикодавця суму грошей в розмірі 47660,32 гривень, що за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року (1 долар США дорівнює 21,43 гривня) складає 2224,00 долари США, терміном повернення не пізніше 27 серпня 2016 року, з урахуванням інфляції на момент розрахунку». Відповідно до договору про внесення змін змінений був і п.7 основного договору, а саме що загальна вартість предмета іпотеки складає 60000,00 гривень, а не 30000,00 гривень. Посилається, що при підписанні змін до договору від 27 серпня 2015 року, різницю у сумах вказаних в договорах від 27 серпня 2015 року, - 47660,32 гривень та від 12 вересня 2014 року, - 28800,00 гривень, у розмірі 18860,32 гривень, не отримувала.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язання, згідно до п.5 договору квартиру АДРЕСА_1 передано в іпотеку іпотекодержателю. Відповідно до п.7 договору вартість квартири за домовленістю сторін складає 30000 грн.

Вказує на те, що вона сплачувала борг та повернула його у повному обсязі, але відповідач відмовляється нотаріально посвідчити виконання зобов'язання для припинення договору іпотеки через виконання грошового зобов'язання.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року позовні вимоги задоволено. Припинено договір іпотеки по змішаному договору з елементами позики та іпотеки від 12 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., та договір про внесення змін до змішаного договору з елементами позики та іпотеки від 27 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., у зв'язку з виконанням позики, та припинено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку №6981005 від 12 вересня 2014 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2017 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду ґрунтуються лише на однобічному дослідженні доказів. Не прийнято до уваги, що грошове зобов'язання позивача становило 47660,32 грн., що скадає 2224 дол.США, кошти у повному обсязі повернуто не було. Твердження позивача про отримання лише 28800 грн., не відповідають умовам укладеного договору. Борг не повернутий, а тому підстави для скасування іпотеки- відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір з елементами позики та іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. (а.с.5-6).

Згідно до п.1укладеного договору, ОСОБА_1, отримала у борг від ОСОБА_2, грошові кошти у розмірі 28800,00 гривень, що на час отримання грошей складало 2218,80 доларів США (по курсу 12,98 гривень за 1 долар США). Грошові кошти позивачем були отримані на 11 місяців з терміном повного повернення не пізніше 12 вересня 2015 року. Пунктом 1 договору був встановлений і графік погашення позики, щомісячно не пізніше кожного 17-го числа, грошові кошти в гривневій валюті, еквіваленту 69,34 доларів США, по курсу НБУ на дату виплати, але не менше ніж 900,00 гривень. У вересні 2015 року, але не пізніше 12 вересня 2015 року, позивач повинна була виплатити позикодавцю, грошову суму в гривневій валюті, еквіваленту 1456,09 доларів США за курсом НБУ на дату виплати, але не менше ніж 18900,00 гривень. Відповідно до п.1 договору, позивач мала право погасити суму боргу достроково, з урахуванням індексу інфляції на момент розрахунку. У випадку несвоєчасного повернення суми боргу позивач зобов'язана була виплатити позикодавцю пеню у розмірі 1% від фактичної суми боргу за кожен день просрочки, але не більше ніж за 90-то днів.

З метою забезпечення своєчасного виконання боргових зобов'язань, згідно до п.5 договору квартира АДРЕСА_2, передана в іпотеку іпотекодержателю. Відповідно до п.7 договору вартість квартири за домовленістю сторін складає 30000,00 гривень. (а.с.9, 10).

Договором про внесення змін до змішаного договору з елементами позики та іпотеки від 27 серпня 2015 року, посвідченого нотаріально, сторони внесли зміни в попередньо укладений договір від 12 вересня 2015 року. Відповідно до п.1 зміненого договору зазначено, що сторони домовилися, що абзац 1 пункту 1 замішаного договору з елементами позики та іпотеки від 12 вересня 2014 року викласти в новій редакції: «1. Я, позичальник позичила у позикодавця суму грошей в розмірі 47660,32 гривень, що за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року (1 долар США дорівнює 21,43 гривня) складає 2224,00 долари США, терміном повернення не пізніше 27 серпня 2016 року, з урахуванням інфляції на момент розрахунку». Відповідно до договору про внесення змін змінений був і п.7 основного договору, а саме що загальна вартість предмета іпотеки складає 60000,00 гривень, а не 30000,00 гривень.( а.с.7).

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що боргові зобов'язання за укладеним договором позивачем виконано у повному обсязі, а тому наявні підстави для припинення договору іпотеки, який укладено з метою забезпечення виконання грошового зобов'язання.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Спір між сторонами виник стосовно належного виконання позивачем ОСОБА_1 боргових зобов'язань за укладеним між сторонами та нотаріально посвідченим договором та внесеними до нього змінами, як підставу для припинення дії іпотеки.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про обов'язок позивача ОСОБА_1 повернути відповідачу грошові кошти не у розмірі 47660,32 грн., який визначений у доповненні до укладеного договору, через їх не отримання, а у меншому розмірі, оскільки дані твердження позивача та висновки суду не відповідають матеріалам справи. Згідно п.1 Договору про внесення змін до змішаного договору з елементами позики та іпотеки, яким сторони узгодили, що позивач ОСОБА_1, як боржник отримала у борг та зобовязалась повернути не пізніше 27 серпня 2016 року грошові кошти у сумі 47660,32 грн., що становить 2224 дол.США (а.с.7).

Отже, висновок суду першої інстанції, про обсяг зобов'язання позивача ОСОБА_1 у розмірі 28800,00 гривень не відповідає наявним у праві письмовим доказам.

Вимоги про визнання договору, або окремої його частини позивачем ОСОБА_1, заявлено не було, тому жодних підстав вважати суму боргу у меншому розмірі ніж зазначено в договорі про внесення змін до змішаного договору- відсутні.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У силу статей 525, 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з умов укладеного договору по внесення змін від 27 серпня 2015 року сторони домовились та виклали перший його пункт у наступній редакції «1. Я, позичальник ОСОБА_1 позичила у позикодавця суму грошей в розмірі 47660,32 гривень, що за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року (1 долар США дорівнює 21,43 гривня) складає 2224,00 долари США, терміном повернення не пізніше 27 серпня 2016 року, з урахуванням інфляції на момент розрахунку. Сторони домовляються, що позичена грошова сума має бути виплачена за наступним графіком, наступним чином: протягом 11 -ти місяців ( в 2015 році: вересень, жовтень, листопад, грудень, у 2016 році : січень, лютий, березень, квітень, травень, червень,липень).Позичальник виплачує позикодавцю щомісячний платіж, не пізніше 30-го числа кожного наступного місяця, грошову суму в гривневій валюті, еквалентну 69,50 доларів США за курсом НБУ на дату виплати, але не менше ніж 1489,39 грн. В серпні 2016 року позичальник не пізніше 27 серпня 2016 року , повинен виплатити позикодавцю грошову суму в гривневій валюті, еквівалентну 1459,50 дол.США за курсом НБУ на дату виплати , але не менше ніж 31277,09 грн. Позичальник має право виплатити суму боргу достроково, з урахуванням інфляції на момент розрахунку».

Колегією суддів перевірено правильність наданого позивачем розрахунку погашення заборгованості за укладеним договором та внесеними до нього змінами. Та зведено у таблицю.

а.с. дата сума грн. сума дол. курс

12 17.10.2014 900 69,34 12,95

13 14.11.2014 1068,53 69,34 15,41

14 17.12.2014 1094,11 69,34 15,7789

15 19.01.2015 1696,27 107,35 15,8

16 17.02.2015 1827,8 69,34 26,36

17 17.03.2015 1542,82 69,34 22,25

18 17.04.2015 1487,34 69,34 21,45

19 15.05.2015 2500 110 22,71

20 16.06.2015 2000 93,24 21,45

21 16.07.2015 1540 72,95 21,11

22 19.08.2015 2000 90,83 22,02

17656,87 890,41

23 26.09.2015 1500 69,88 21,464

24 30.10.2015 1591,55 69,5 22,9

25 25.11.2015 1799,93 74,81 24,06

26 24.12.2015 1800 78,26 23

27 01.02.2016 1600 62,62 25,55

28 29.02.2016 1600 59,14 27,054

29 30.03.2016 2000 75,65 26,4392

30 22.04.2016 10084,13 350 28,8118

31 21.05.2016 2000 79,18 25,26

32 01.07.2016 4000 161,09 24,83

33 28.07.2016 3241 130,58 24,82

34 19.08.2016 1900 75,49 25,17

11 17.01.2017 1098 39,61 27,72

34214,61 1325,81

З огляду на умови укладеного між сторонами договору, в серпні 2016 року позичальник не пізніше 27 серпня 2016 року, повинна виплатити позикодавцю грошову суму в гривневій валюті, еквівалентну 1459, 50 дол.США за курсом НБУ на дату виплати, але не менше ніж 31277,09 грн. ( а.с.7).

Як видно, з наданого розрахунку, в серпні 2016 року позичальник ОСОБА_1 не провела платіж у визначеному розмірі. Згідно умов даного договору загальний обсяг грошового зобов'язання, а саме сукупна вартість отриманих у борг позивачем коштів має складати 47660,38 грн., виходячи з розрахунку ( 1489,39х11+31277,09).

Згідно розрахунку проведених позивачем платежів, обсяг виконаного нею зобов'язання складає 34214,61 грн., що не відповідає обсягу наданого боргу 47660,32 грн.

Умови договору про внесення змін від 27 серпня 2015 року не містять жодних домовленостей сторін про зарахування платежів, які були проведено позивачем ОСОБА_1 в погашення боргу до 27 серпня 2015 року, тому колегія суддів не може погодитися із посиланнями позивача про повне погашення заборгованості.

У частині першій статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів приходить до висновку, що належних та допустимих доказів виконання позивачем ОСОБА_1 грошового зобов'язання за укладеним договором та внесених до нього змін, позивачем не надано, а тому вимоги про визнання припиненим іпотеки, як вид забезпечення виконання зобов'язання - відсутні.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи, що відповідно до вимог п.п.1,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа, - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталія Іванівна про припинення договору іпотеки,

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: