Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 374/181/16-ц

провадження № 61-12804св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2017 року у складі судді Мельник Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення, зобов'язання не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 в ? частину жилого будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні ? частиною житлового будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та не виділена в натурі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У березні 2017 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду, у якій просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

26 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року вказану справу призначено до судового розгляду.

12 березня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ухвалу апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_4 для усунення недоліків остання не отримала. Представнику відповідача ця ухвала взагалі не направлялась. Конверт, який направлявся на адресу ОСОБА_4, повернувся до суду «за закінченням терміну зберігання». Про відправлення судом конверта разом із оскаржуваною ухвалою він дізнався лише 04 березня 2017 року. Відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», копію ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2016 року в день її постановлення було направлено ОСОБА_4 на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2 за вих. № 374/181/16-ц/37126/2016 рекомендованим листом з повідомленням. Конверт повернуто на адресу суду 28 грудня 2016 року із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, конверт повернувся до суду без повідомлення, вручення і відповідного терміну зберігання на пошті. Суд не звернув уваги на дати відправки та повернення конверта разом з копією оскаржуваної ухвали. Ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху містить багато описок. За цих обставин він звернувся до голови апеляційного суду, 04 березня 2017 року офіційно отримав копії ухвал апеляційного суду від 21 грудня 2016 року та від 15 лютого 2016 року.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають установленим обставинам справи, а тому відсутні підстави для її скасування.

У заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3 посилається на те, що представник відповідача ОСОБА_6 не сплатив судовий збір відповідно до вимог статті 297 ЦПК України 2004 року, а лише надав супровідний лист, в якому вказав, що документ про сплату судового збору буде надано додатково відповідачем ОСОБА_4, тобто вимоги ухвали не виконані. Відповідач не в повному обсязі сплатила судовий збір, тому суд правильно застосував наслідки несплати судового збору та повернув апеляційну скаргу.

Посилання представника відповідача ОСОБА_6 на описки в ухвалі апеляційного суду не підтверджують факт оплати відповідачем судового збору та не спростовують законність оскаржуваної ухвали. На цей час рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року виконане, позивач ОСОБА_3 вселена у житловий будинок, про що свідчить довідка Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26 червня 2017 року № 942.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Із матеріалів справи встановлено таке.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк п'ять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків з тих підстав, що за подання апеляційної скарги судовий збір сплачено не у повному обсязі.

Вказана ухвала направлена ОСОБА_4 21 грудня 2016 року (а. с. 104, том 1).

До суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, ухвала не вручена ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 лютого без зазначення року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику (а. с. 106 том 1).

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року неподаною та повертаючи її заявнику, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 не виконала ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху у визначений строк.

Проте такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов із порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2016 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на судове рішення до суду апеляційної інстанції, яку особисто підписав. Із змісту апеляційної скаргу вбачається, що адвокат ОСОБА_6 зазначив у апеляційній скарзі свою адресу для листування: АДРЕСА_1, м. Київ-192 та відповідно адресу відповідача ОСОБА_4: АДРЕСА_3

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків протягом п'яти днів з дня отримання цієї ухвали (а. с., 103 том 1). Того ж дня копію цієї ухвали направлено на адресу ОСОБА_4, яка зазначена в апеляційній скарзі: АДРЕСА_4 (а. с. 104 том 1).

Конверт із копією ухвали було повернуто до апеляційного суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», копію ухвали суду від 21 грудня 2016 року ОСОБА_4 вручено не було (а. с. 105 том 1).

Апеляційний суд не направляв копію ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2016 року представнику відповідача - адвокату ОСОБА_6, який подав апеляційну скаргу, а лише ОСОБА_4

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили б про отримання ОСОБА_8 та її представником ОСОБА_6 ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2016 року.

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

У статті 295 ЦПК України2004 року визначено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою та п'ятою статті 121 ЦПК України2004 року, якщо суддя апеляційної інстанції, установивши, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 295 ЦПК України 2004 року або що не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє особу, яка подала апеляційну скаргу, і надає їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання особою ухвали.

Якщо ж особа, яка подала апеляційну скаргу, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 295 ЦПК України, сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше вона вважається неподаною і повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до частини п'ятої статті 297 ЦПК України2004 року про залишення апеляційної скарги без руху або повернення скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу.

Суддя апеляційної інстанції може вирішити питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення.

Відповідно пункту 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Таким чином, здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що як суд апеляційної інстанції, так і особа, яка подала апеляційну скаргу, наділені низкою процесуальних прав та обов'язків. Зокрема, в разі подання особою апеляційної скарги оформленої з порушенням вимог статті 295 ЦПК України2004 року, або без сплати судового збору за подання такої скарги суддя зобов'язаний постановити ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху із зазначенням її недоліків.

Проте законодавець не покладає на суд апеляційної інстанції обов'язку повторно постановити ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху в разі повернення листа з такою ухвалою у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Водночас строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

При цьому вказані процесуальні правові приписи не позбавляють суд апеляційної інстанції права в разі повернення листа з ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку із закінченням терміну його зберігання постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги, надіславши одночасно попередню ухвалу.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 569/16079/14-ц.

Судом касаційної інстанції встановлено, що повторно копію ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху апеляційним судом ОСОБА_4 не направлено, незважаючи, що конверт повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику, апеляційний суд не взяв до уваги, що повернення конверта із відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить про неотримання заявником ухвали про усунення недоліків апеляційної скарги, а отже, неможливість усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що конверт разом з копією ухвали від 21 грудня 2016 року повернувся до суду 28 грудня 2016 року, тобто у порушення вимог пункту 116 Правил.

З огляду на встановлені обставини Верховний Суд зауважує, що подавши апеляційну скаргу, ОСОБА_4 з урахуванням положень статей 121, 297 ЦПК України 2004 року мала законні підстави очікувати направлення ухвали від 21 грудня 2016 року не лише їй, але і її представнику.

Верховний Суд виходить з того, що не було вини заявника та її представника - адвоката ОСОБА_6 в тому, що вона не усунула недоліки апеляційної скарги у визначений в ухвалі строк.

Без урахування викладених обставин, апеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу заявнику.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала апеляційного суду є такою, що порушує право заявника на доступ до правосуддя.

За таких обставин, оскільки ухвала про залишення апеляційної скарги без руху не була вручена заявнику та особі, яка подала таку скаргу, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Посилання ОСОБА_3 у запереченнях на касаційну скаргу щодо не виконання ухвали апеляційного суду від 21 грудня 2016 року, а саме несплати у повному обсязі судового збору за подання апеляційної скраги, є безпідставними, оскільки копія цієї ухвали не була отримана ні заявником, ні її представником.

Твердження у запереченнях на касаційну скаргу про те, що рішення суду від 15 листопада 2016 року вже виконане не заслуговує на уваги, оскільки Конституцією України закріплено гарантії забезпечення оскарження судових рішень та перевірки їх у апеляційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції для продовження розгляду справи.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак

Г. І. Усик