Справа № 307/1938/18
Провадження № 6/307/40/18
У Х В А Л А

09 листопада 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

при секретарі Комяті Н.А.

з участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, заяву головного державного виконавця Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Тячівського РВ ДВС ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що на виконанні у Тячівському РВ ДВС перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1342/10 від 27.10.2010 р. про солідарне стягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» боргу в розмірі 698719.76 грв. за кредитним договором, 1700 грв. по оплаті державного мита та 120 грв. витрат по сплаті коштів на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

16.01.2015 р. головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження, а 30.09.2015 р. було винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу.

Однак, згідно звернення ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» виконавчий документ на їх адресу не надходив, а отже був втрачений при пересилці.

Представник ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» ОСОБА_1 клопотання підтримав.

Розглянувши заяву суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням суду позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості були задоволенні.

16.01.2015 р. головним державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 2-1342/10 від 27.10.2010 р., було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» суми боргу в розмірі 700539.76 грв.

Однак, через те, що стягувач перешкоджав провадженню виконавчих дій, 30.09.2015 р. головним державним виконавцем Каптола Р.І. 30.09.2015 р. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до ст. 23 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу через те, що останній перешкоджав провадженню виконавчих дій, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа, то строк повторного предявлення його до виконання починається з моменту винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документу стягувачу.

Статтею 22 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, після повернення виконавчого листа № 2-1342/10 від 27.10.2010 р., на нього поширювався однорічний строк предявлення його до виконання.

Оскільки постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві була винесена 30.09.2015 р., річний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив 30.09.2016 р.

Новий закон «Про виконавче провадження» набрав чинності 05.10.2016 р. Згідно ст. 12 цього закону виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років.

Однак суд вважає, що ця норма не може бути застосована до даного випадку, так як на момент набрання чинності цим законом строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-1342/10 закінчився.

Пунктом 17.4., розділу XIII, «Перехідних положень» ЦПК України розяснено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи, що представник ДВС не звертався до суду із заявою або клопотанням про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-1342/10, то у суду відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

За таких обставин керуючись ст.ст. 258, 260, п. 17.4. «Перехідних положень»

ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви головного державного виконавця Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

На ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повна ухвала складена 14.11.2018 р.

Головуючий В.І. Гримут