АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/3993/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року місто Київ

справа № 2-1220/11

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» - Дячка ІгоряОлексійовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2018 року про залишення скарги без розгляду, постановлену під головуванням судді П'ятничук І.В., у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухи ОлегаЯрославовича, заінтересовані особи: ОСОБА_4, товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд - Лайн - ЛТД», -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив:

визнати поважним пропуск строку та поновити строк для звернення зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу;

скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17.08.2017 року про повернення виконавчого документа стягувану;

зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві поновити виконавче провадження №41758872.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15.01.2018 року у задоволенні клопотання ПАТ «БанкПетрокоммерц - Україна» про поновлення процесуального строку відмовлено.

Скаргу ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухи О.Я., заінтересовані особи: ОСОБА_4, ТОВ «Трейд - Лайн - ЛТД» залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник заявника публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» - ДячокІ.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду, поновити строк для звернення зі скаргою та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що 17.08.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухою О.Я. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що ПАТ «БанкПетрокоммерц - Україна» постанову від 17.08.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві отримав 21.08.2017 року.

Зазначав, що 28.08.2017 року банк направив ціннним листом з описом вкладення до Святошинського районного суду міста Києва скаргу на постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

Вказував, що оскільки довгий час не надходив жодний процесуальний документ з суду щодо скарги, банк 25.09.2017 року звернувся до суду з запитом, в якому просив повідомити про стан розгляду скарги.

Посилався на те, що 04.10.2017 року банк дізнався, що скаргу Святошинський районний суд міста Києва так і не отримав, оскільки на адресу банку повернувся конверт зі скаргою, причина повернення на якому зазначалась «закінчення встановленого строку зберігання».

Зазначав, що у зв'язку з вищевикладеним банк звернувся повторно зі скаргою на постанову від 17.08.2017 року та з клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувану, але судом першої інстанції було проігноровано вище викладені обставини.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргуПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» представник заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Вказував, що заявником було добровільно обрано спосіб звернення до суду шляхом направлення скарги поштовим відправленням на адресу Святошинського районного суду міста Києва : місто Київ, вул. Дегтярівська, 31А, що не відповідає поштовій адресі даного суду. Посилався на те, що обмежене процесуальними нормами та строками, у розуміні ст.385 ЦПК України, право на звернення до суду зі скаргою ПАТ «БанкПетрокоммерц - Україна» було добровільно використане, а тому банком не надано до суду першої інстанції належних доказів, якими б встановлювались наявність обставин та обгрунтованість вимог для оскарження порушених прав чи свобод, а тим більше підтверджували б поважність причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця. А безпідставне та необгрунтоване поновлення строків для оскарження дій державного виконавця порушить законні права та інтереси сторін і буде суперечити принципу права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Заявник ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» та заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречуха О.Я., ТОВ «Трейд - Лайн - ЛТД» у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час звернення ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» до суду з вищевказаною скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або без діяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2. ст.384 ЦПК України скарга подається до суду який видав виконавчий документ.

Пунктом 1 ч.1 ст.385 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року передбачено, що скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч.2 ст.385 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року).

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннямСвятошинського районного суду міста Києва від 22.09.2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 3836205,20 грн.

На виконання вказаного рішення суду 29.05.2012 року було видано виконавчий лист №2-1220/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БанкПетрокоммерц - Україна».

17.08.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ГречухоюО.Я. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №41758872 щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна».

Згідно штампу вхідної кореспонденції ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна»21.08.2017 року отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.08.2017 року.

Не погоджуючись з даною постановою, 28.08.2017 року ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна»у строки встановлені ст.385 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року звернувся зі скаргою до Святошинського районного суду міста Києва.

25.09.2017 року ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна»звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із запитом, в якому зазначав про те, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, скаргу було отримано судом ще 30.08.2017 року, але станом на 25.09.2017 року немає жодної інформації щодо призначення до розгляду скарги та просив повідомити у провадженні якого судді перебуває скарга та на коли призначено розгляд скарги банку на постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні №41758872.

Листом від 03.10.2017 року Святошинський районний суд міста Києва повідомив ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» про те, що у провадженні суду не зареєстрована скарга ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа по справі №2-1220/11 та одночасно повідомив, що згідно копії поштового повідомлення про вручення відправлення доданого до запиту, вказану скаргу отримав Шевченківський районний суд міста Києва за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 31А.

04.10.2017 року на адресу банку з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» повернувся конверт зі скаргою на постанову старшого державного виконавця від 17.08.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна»отримавши 04.10.2017 року конверт зі скаргою з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», 06.10.2017 року повторно звернувся до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.08.2017 року та з клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою.

При цьому, залишаючи скаргу від 06.10.2017 року без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаргу подано після закінчення десятиденного строку з дня, коли стягувач дізнався про порушення свого права, поважних причин пропущення даного строку не наведено, а клопотання про поновлення строку на звернення до суду є необґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, щосуди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п.27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від з квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язківцивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19.10.2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов'язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п.31).

Так, судпершої інстанції при вирішенні питання щодо поважності пропуску строку для звернення зі скаргою належним чином не врахував доводів клопотанняпро поновлення строку та наданих заявником доказів на підтвердження поважності пропуску строку, не вжив заходів щодо перевірки вказаних у ньому обставин, не звернув уваги на те, що після своєчасного направлення по пошті скарги - 25.09.2017 року заявник вживав заходів, щоб дізнатися про стан розгляду скарги та те, що на другий день після повернення до банку конверту зі скаргою з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» - 06.10.2017 року повторно звернувся до суду з даною скаргою, що призвело до передчасноговисновку про відсутність підстав длявизнання поважності причин пропуску заявником строку звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначення заявником на поштовому конверті адреси Шевченківського районного суду міста Києва замість адреси Святошинського районного суду міста Києва не свідчить про неповажність пропуску строку для звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги щодо ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про поновлення банку строку для звернення зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 17.08.2017 року, колегія суддів відхиляє, оскільки вирішення даного питання належить до компетенції суду першої інстанції при розгляді скарги стягувача.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального правачи неправильне застосування норм матеріальногоправа, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення скарги ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» без розгляду не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, а тому ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» - Дячка Ігоря Олексійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 15 січня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: