Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2018 Справа №607/23122/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ДП «Авторитет плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, -

в с т а н о в и в:

ДП «Авторитет плюс» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6451,92 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач систематично не вносила плату за надавані їй послуги, на неодноразові нагадування та письмові попередження про оплату боргу не реагує, що стало причиною звернення ДП «Авторитет плюс» до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ДП «Авторитет плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник ДП «Авторитет плюс» не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує..

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча судом вживалися заходи для її належного повідомлення про день та час слухання справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно довідки, виданої ДП «Авторитет плюс» № 1-793 від 25 вересня 2018 pоку, відповідач ОСОБА_1 не зареєстрована і не проживає в м. Тернополі за адресою: АДРЕСА_1. Однак, згідно даної довідки ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

Як слідує із довідки №б/н від 25 вересня 2018 року, виданої ДП «Авторитет плюс» ПП «Східний масив», ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок за №31 034.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28 лютого 2011 року № 321, Приватне підприємство «Східний масив» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28 квітня 2011 року № 786 ПП «Східний масив» дозволено укласти з ДП «Авторитет плюс» договір на виконання послуг з управління та утримання об'єктів житлового фонду.

Як вбачається з договору від 01 квітня 2011 року про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, укладеного між ПП «Східний масив» (Замовник) та ДП «Авторитет плюс» (Виконавець), Управитель зобов'язується надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійснені ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Згідно додатку до договору від 01 квітня 2011 року, до переліку будинків, що передаються в управління ДП «Авторитет плюс», входить також будинок за адресою: вул. Руська, 9, м. Тернопіль.

Додатковою угодою від 31 грудня 2015 року до договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01 квітня 2011 року продовжено дію вказаного договору до 31 грудня 2020 року.

23 березня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ (справа 3607/3931/15-ц) про стягнення із ОСОБА_1 на користь ДП «Авторитет плюс» ПП «Східний масив» 2265,39 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2015 року (справа 3607/3931/15-ц) задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 23 березня 2015 року, судовий наказ, виданий 23 березня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ДП «Авторитет плюс» ПП «Східний масив» 2265,39 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, - скасовано.

Згідно архіву нарахувань за січень 2013 - вересень 2018 року, загальна сума заборгованості за період часу з січня 2013 по січень 2015 року становить 2265,39 грн., за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 рік становить 4186,50 грн.

На попередження із пропозиціями оплатити борг, що були надіслані відповідачу за вих. №26-06-18-3/5, №07-08-18-1 від 26 червня 2018 року та від 07 серпня 2018 року, сума заборгованості ОСОБА_1 добровільно не сплачена.

Несплата відповідачем виниклої заборгованості стала причиною звернення ДП «Авторитет плюс» до суду за захистом своїх прав.

Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з актів цивільного законодавства. У випадках встановленими такими актами, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів держаної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 ч.2 ст.68 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08 жовтня 1992 року, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Таким чином, між позивачем та відповідачами у справі склались відносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Питання оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі і щодо належного виконання відповідних зобов'язань, житловим законодавством не регулюється.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП «Авторитет плюс» є обґрунтованими та такими, що відповідають встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки позивачем доведено надання ОСОБА_1 послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які останньою не оплачені, що призвело до виникнення заборгованості та порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь ДП «Авторитет плюс» заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6451,89 грн., а також сплаченого судового збору в сумі 1841,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 280-289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 160, 161 Житлового кодексу Української PCP, п.2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) на користь дочірнього підприємства «Авторитет плюс» (місцезнаходження: м. Тернопіль, проспект С.Бандери, 94; р/р 0501 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346; код в Єдиному державному реєстрі підприємство, установ, організацій: 36411009) - 6451 (шість тисяч чотириста п'ятдесят одну) грн. 89 коп. заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території, а також 1841 (одну тисячу вісімсот сорок одну) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська