ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 645/5262/17

провадження № 22-ц/818/823/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивачі- ОСОБА_4, ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Харківська міська рада, Відділ реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Горпинич О.В.,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначили, що на підставі ордеру, виданого 11 березня 1987 року Харківською квартирно-експлуатаційною частиною Київського військового округу, вони та відповідач ОСОБА_3 є наймачами квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що з кінця 2008 року відповідач у вказаному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, належних їй речей в квартирі немає, позивачі просили визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що позивачами не надано інформації щодо місцезнаходження чи місця роботи відповідача, доказів перетинання нею кордону України, акту, складеного балансоутримувачем будинку, отже, не довели факту відсутності ОСОБА_3 у квартирі без поважних причин.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що ним надано достатні докази, що підтверджують не проживання ОСОБА_3 у квартирі без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 11 березня 1987 року ОСОБА_4 було видано ордер № 398 на право зайняття у складі сім'ї, яка складається з дружини ОСОБА_5, дочки ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 (ОСОБА_3), квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 2004 від 10 жовтня 2017 року за адресою вищевказаної квартири зареєстровано місце проживання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 без поважних причин відсутня в квартирі понад шість місяців, а тому на підставі статей 71, 72 ЖК України має бути визнана такою, що втратила право користування вищевказаним жилим приміщенням.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Частиною 4 ст. 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтями 71, 72 ЖК передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 5» № 2057 від 18 жовтня 2017 року у період з 2007 року фактів звернень ОСОБА_3 до лікарів КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 5» не встановлено.

За змістом довідки Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20 жовтня 2017 року у період з 02 жовтня 2002 року по теперішній час ОСОБА_3 до органів поліції за фактами перешкоджання їй у проживанні у АДРЕСА_1 не зверталась.

Відповідно до листа Харківської установи виконання покарань № 27 від 17 квітня 2018 року у період з 2014 року по дату видачі довідки ОСОБА_3 в установі не утримувалась та не утримується.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що є сусідом позивачів, ОСОБА_3 у квартирі не проживає. Останній раз він бачив її у 2010 році, про факти перешкоджання користуватися вказаним житловим приміщенням йому не відомо.

Встановивши вищевказані обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації понад встановлений законом строк без поважних причин, Харківською міською радою не надано.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова