Дата документу 12.12.2018 Справа № 336/6469/17
Запорізький апеляційний суд
ЄУН 336/6469/17 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження №22-ц/807/27/18 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (колишня назва - ПАТ КБ «Приватбанк») на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2018 року у складі судді Зарютіна П.В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позові вказує, що відповідно до кредитного договору від 20.04.2012 року №б/н укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою, остання отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням відповідачкою умов вищезазначеного кредитного договору утворилась заборгованість в загальному розмірі 14 630,07 гривень.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при винесені рішення судом першої інстанції недостатньо повно були досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення, а тому посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона підписана особою, яка не мала на це повноважень та у зв'язку з тим, що позивач по справі не надав до суду належних та допустимих доказів, а суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга є такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1,2,5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законне є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено позовних вимог, не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а надана до суду копія анкети - заяви не є належним та допустимими доказом наявності договірних відносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3

Однак із вказаним висновком колегія суддів погодитись не може, вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які були надані стороною позивача, передчасно дійшов до невірного висновку про відмову у задоволені в позові.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статті 76 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування в свою чергу є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» на підтвердження своїх позовних вимог надало суду копію анкети - заяви ОСОБА_3 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 20.04.2012 року. Вказана анкета - заява містить інформацію про відповідача: прізвище, ім'я по - батькові, серію та номер паспорта, освіту, адресу проживання та реєстрації, інформацію про місце роботи. Крім того, заява містить підпис відповідачки та її побажання стосовно виду кредитної картки та розміру кредитного ліміту.

Отже, 20.04.2012 року згідно анкети -заяви ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, складає між нею та банком договір.

Із заяви - анкети вбачається, що підписавши заяву, відповідач ОСОБА_3 ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розміщеними на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Також в заяві зазначено, що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, для ознайомлення, що засвідчується підписом ОСОБА_3 в Заяві про приєднання.

Згідно поданої до банку заяви, відповідач зобов'язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку.

У заяві, яку підписала ОСОБА_3 вказано, що вона ознайомлена з Правилами надання послуг, які надаються їй в залежності від оформлюваного продукту - в даному випадку це є правила користування платіжною карткою, оскільки предметом договору є платіжна карта.

При укладенні кредитного договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підтвердження того, що ОСОБА_3 станом на 02.10.2017 року має перед ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 14 630,07 грн., позивач надав до суду розрахунок заборгованості (а.с.4-9).

Згідно наданого банком розрахунку, відповідач порушив зобов'язання щодо порядку погашення суми кредиту, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складається з :

-7160,16 грн. - тіло кредиту;

-2249,12 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

-4047,93 грн. - нараховано пені;

а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 672,86 грн. - штраф (процентна складова).

Розмір вказаної заборгованості відповідачем не спростовано під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що кредитний договір між сторонами не укладався, а заяву-анкету не можна вважати договором про надання кредиту є безпідставними, оскільки підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач погодився, що вказана анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Крім того, дії відповідача свідчать про користування ним кредитними коштами та про наявність кредитних відносин між сторонами, тобто відповідач користувався кредитними коштами, незважаючи на його твердження про відсутність належного договору.

Враховуючи викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором підтверджене належними та допустимими доказами, виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 14630,07 гривень, а також судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1600,00 грн. за подачу позову, 2400,00 грн. за подачу апеляційної скарги, що разом становить 4000,00 грн. відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання ОСОБА_3 у відзиві на те, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона підписана особою, яка не мала на це повноважень - є безпідставними, оскільки до апеляційного суду був наданий документ, який підтверджує повноваження представника у вигляді довіреності.

Як вбачається зі змісту вказаної довіреності, представник уповноважений представляти інтереси банку, зокрема, в загальних і спеціалізованих судах усіх інстанцій, з усіма правами, які надані позивачеві, відповідачеві, третій особі. Для цього йому надається право подавати позови, будь-які інші процесуальні документи, посвідчувати своїм підписом копії документів, тощо.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.04.2012 року в сумі 14 630,07 грн., яка складається з :

-7160,16 грн. - тіло кредиту;

-2249,12 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

-4047,93 грн. - нараховано пені;

а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 672,86 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» також судовий збір в розмірі 4000,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: