АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3736/14-ц 22-ц/774/30/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 213/3736/14-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Гладиш К.І.

сторони

позивач за первісним позовом: Публічне акціонерне товариство « Райффайзен Банк Аваль»

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2017 року, яке постановлено суддею Мазуренко В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «РБ Аваль») звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 01.09.2008 р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 20000 доларів США. Також було укладено договір поруки з ОСОБА_4, за яким останній зобов'язався відповідати по зобов'язанням ОСОБА_3 26.03.2009 р., 26.04.2010 р., 29.04.2011р., 23.05.2012 р. укладались додаткові угоди до кредитного договору. Відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 22699,03 доларів США та судові витрати по справі.

В липні 2015 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «РБ Аваль» про визнання пункту кредитного договору недійсним, та визнання кредитного договору розірваним, припинення нарахування відсотків з моменту розірвання договору, відповідно до якого ОСОБА_3 просила визнати пункт 16.1 кредитного договору недійсним, та визнання кредитного договору розірваним, припинення нарахування відсотків з моменту розірвання договору.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2017 року, в якому виправлено описку ухвалою того ж суду від 21 квітня 2017 року, позов ПАТ «РБ Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «РБ Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/152410/3670/74 від 01.09.2008р., в сумі 20450,47 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.09.2014р. становить 263978,26грн), з яких 17585,89 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.09.2014р. становить 227001,76грн) - непогашена сума кредиту, 2364,58 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.09.2014р. становить 30522,41грн) - несплачені проценти, 500 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.09.2014р. становить 6454,08грн) - неустойка.

В частині позовних вимог ПАТ «РБ Аваль» до ОСОБА_4 - відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «РБ Аваль» про визнання пункту кредитного договору недійсним, та визнання кредитного договору розірваним, припинення нарахування відсотків з моменту розірвання договору відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «РБ Аваль» сплачений судовий збір в сумі 2930,03 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «РБ Аваль», та задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Так, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримували вимоги ПАТ «РБ Аваль» від 20.06.2014 року про дострокове виконання грошових зобов'язань, оскільки матеріали справи не містять доказів їх відправлення та вручення відповідачам, банк не проінформував ОСОБА_3, про умови в п.16.3 договору, які передбачають відповідальність за порушення строків повернення суми кредиту, за яким розмір пені за рік складе 182,5%, що суперечить засадам рівності та принципу справедливості.

Апелянт зауважує, що розрахунок заборгованості позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та Банк протиправно відмовляв ОСОБА_3 в реструктуризації кредиту та нарахував пеню в іноземній валюті.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів сприви вбачається, що 01.09.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/152410/3670/74, за яким ОСОБА_3 було надано кредитні кошти в сумі 20000 доларів США. Кошти надані на придбання нерухомості по вул. Володарського, буд.5. (п.1.1.2) з остаточною датою погашення кредиту 01.05.2017 р. (п.1.1.6). Процентна ставка 13,85000000% річних (п.1.2.1). Сплата позичальником комісії за надання кредиту - 300 доларів США (п.1.3.1). Сплата позичальником щомісячної ануітентного платежу 329,63 доларів США (п.1.3.2) (а.с.6-9). Відповідно до Додатку 1 до кредитного договору - графік погашення кредиту та інших платежів з 01.10.2008р. по 01.06.2017р. (а.с.10-11). Була складена сукупна вартість кредиту (а.с.12-13). Відповідно до Додатку 3 до кредитного договору - перелік комісій (тарифів) ПАТ Райффайзен Банк Аваль (а.с.14-15).

Відповідач ОСОБА_3 погодилась з умовами договору, про що свідчить її підпис у договорі.

01.09.2008р. ОСОБА_3 було надано кредитні кошти в сумі 20000 доларів США, еквівалент у гривнях 96924 грн (а.с.45 т1, а.с.97,98 т2), тобто позивач за первісним позовом виконав умови договору.

01.09.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №014/8/11-17/016/08, за яким ОСОБА_4 зобов'язався відповідати по зобов,язанням ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/152410/3670/74 (а.с.41-44,192-196)

26.03.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №014/152410/3670/74/1, якою було змінено умови погашення кредиту: Тимчасово на період з 26.03.2009 р. до 26.03.2010р. зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів (встановити кредитні канікули) на наступних умовах: 1.1 Встановити такий порядок погашення процентів за рахунок власних коштів позичальника протягом строку кредитних канікул, вказаного в п. 3 цієї додаткової угоди, та вказано з 01.04.2009р. по 01.03.2010р. по 235 доларів США. Протягом строку кредитних канікул різниця між розміром щомісячнорго ануїтентного платежу позичальника відповідно до графіка погашення кредиту та інших платежів та власним внеском позичальника визначеним у пункті. У разі порушення позичальником зазначеного порядку кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі у порядку передбаченому пунктом 9 кредитного договору, якщо сторонни не уклали додаткову угоду про зміну умов кредитування передбачених цією угодою. Цією угодою викладено в новій редакції в Додатках №1,2 графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором а також розрахунок сукупної вартості кредиту. (а.с.16-17). До угоди додано графік погашення кредиту та сукупну вартість кредиту (а.с.18-24). Суд звертає увагу, що дана додаткова угода містить описку в розі укладання а саме 2008 рік.

26.04.2010р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №014/152410/3670/74/2, якою було збільшено строк кредиту на 35 календарних місяців, у зв,язку з чим пункт 1.1.6 кредитного договору викладено в редакції «дата остаточного погашення кредиту 01.05.2020р.» пункт 1.1.7 в редакції «строк погашення кредиту складає 140 місяців».

Станом на дату укладення цієї угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 19455,74 доларів США.

В період з 01.05.2010р. по 01.04.2011р. сукупна заборгованість по сплаті процентів становить 2635,53 доларів США (а.с.25-28). Наявна згода ОСОБА_4 на зміну умов кредитного договору (а.с.28). Наявні додатки до додаткової угоди, а саме графік погашення, сукупна вартість кредиту (а.с.29-33).

29.04.2011р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №014/152410/3670/74/3, якою було досягнуто згоди про зміну умов погашення кредиту (а.с.34-36). Наявна згода ОСОБА_4 на зміну умов кредитного договору (а.с.36). Наявні додатки до додаткової угоди, а саме графік погашення, сукупна вартість кредиту (а.с.37-40).

Відповідно до Висновку експерта №58/04-79 від 14.12.2015р., підписи від імені ОСОБА_3 розташовані в графах «позичальник підпис» та «Другий примірник цієї додаткової угоди отримав, ОСОБА_3 підпис» Додаткової угоди №014/152410/3670/74/3 від 29.04.2011р. до Кредитного договору №014/152410/3670/74 від 01.09.2008р., ймовірно, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_4, розташований в графі «Підпис ОСОБА_4» Додаткової угоди «014/152410/3670/74/3 від 29.04.2011р. до Кредитного договору №014/152410/3670/74 від 01.09.2008р., ймовірно, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою. Вирішити питання в категоричній формі не вдалось, зважаючи на короткість та простоту будови досліджуваних підписів, що обмежило об,єм наявності в них графічної інформації. (а.с. 8 - 14 том2).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в частині стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено належними доказами (договір про надання кредиту, розрахунок заборгованості) розмір заборгованості, що, згідно Кредитного договору № 014/152410/3670/74 від 01.09.2008 року, що надає позивачу право на стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення таких позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України встановлюється обов'язок виконання зобов'язання належним чином у відповідності до умов договору, цивільного кодексу та інших нормативно-правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України надано право позикодавцю у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за договором стосовно повернення позики частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно умов договору.

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_3 зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України й умов кредитного договору, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог банку в частині стягнення боргу з відповідача ОСОБА_3 у розмірі 20450,47 доларів США (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.09.2014р. становить 263978,26грн).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не отримували вимоги ПАТ «РБ Аваль» від 20.06.2014 року про дострокове виконання грошових зобов'язань, оскільки відповідно до матеріалів справи ПАТ Райффайзен Банк Аваль направляв на адресу ОСОБА_3 та на адресу ОСОБА_4 (а.с.48-49) вимоги про дострокове виконання грошових зобов,язань за кредитним договором (а.с.46-47).

Не приймаються до уваги й доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 про те, що Банк не проінформував ОСОБА_3, про умови в п.16.3 договору, які передбачають відповідальність за порушення строків повернення суми кредиту, за яким розмір пені за рік складе 182,5%, що суперечить засадам рівності та принципу справедливості, оскільки твердження, що п. 16 кредитного договору, щодо розміру неустойки несправедливий та перевищує 50% вартості кредиту, не знайшло свого підтвердження, оскільки неустойка в кредитному договорі, в п.16.3 - встановлена на рівні 0,5 % за день прострочення, та узгоджена сторонами при укладанні договору.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, оскільки згідно розрахунку заборгованості у відповідачів за первісним позовом за кредитним договором наявна заборгованість станом на 29.09.2014 р.: заборгованість за кредитом 17585,89 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 262,31 долар США, заборгованість за відсотками 2364,58 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 2177,74 доларів США, розрахована пеня 2748,56 доларів США, всього 22699,03 доларів США (а.с.50-53), який перевірено колегією суддів та колегія вважає його правильним.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що Банк протиправно відмовляв ОСОБА_3 в реструктуризації кредиту, оскільки в даному випадку задоволення заяв про реструктуризацію кредиту не являється обов'язком Банку.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що позивач нарахував пеню в іноземній валюті, оскільки, згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга стаття 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя стаття 549 ЦК України) та може бути розрахована у валюті, у якій видано кредит.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: