Номер провадження 2/754/520/18
Справа №754/3377/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 25.09.2016р. сталась ДТП за участю двох автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та «Mitsubishi», д.н.з.НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4 Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2016р. ОСОБА_4 визнано винним к вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Для здійснення ремонту автомобіля позивач ОСОБА_3 звернувся до ФОП ОСОБА_5 Відповідно до рахунків-фактури, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 становить 47501,20 грн.

Страховою компанією «Альфа-Гарант» було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 16389,82 грн. без урахування ПДВ. Окрім того, відповідачем ОСОБА_4 02.12.2016р. було перераховано вартість франшизи, що становить суму 500,00 грн.

Оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 30611,38 грн., яку відповідач не має наміру відшкодовувати в добровільному порядку, позивач ОСОБА_3 змішений звернутись до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 30611,38 грн. витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що розмір страхової виплати ґрунтується на Звіті №66-D/24/0 від 06.11.2016р про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Lexus GS300», д.н.з.НОМЕР_2, який було виконано ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ», а саме директором ОСОБА_7, в якого наявне свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №2564 від 31.03.2005р. Оцінка матеріального збитку була виконана відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та встановлено, що матеріальний збиток позивача складає 16889,82 грн. без урахування ПДВ. Інших звітів про оцінку матеріального збитку позивачем не надано і надано бути не може, оскільки відповідно до долучених до позовної заяви документів, автомобіль НОМЕР_3 відновлено після ДТП. А долучені до позовної заяви документи щодо відносин позивача та ФОП ОСОБА_8 не містять в собі інформації щодо матеріального збитку, а лише підтверджують їх цивільно-правові відносини.

У відповіді на відзив від 11.04.2018р. представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3, як потерпілий, вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, що також викладено в правовій позиції Верховного суду України від 20.01.2016р. у справі №6-2808цс15 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №344/10730/15-ц та від28.02.2018р. у справі №363/4898/15-ц. Отримане страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування шкоди, оскільки позивачем на проведення ремонтних робіт витрачено більше коштів, ніж отримана сума страхового відшкодування. Фактичний розмір шкоди підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №3603 від 26.01.2017р., актом виконаних робіт №3603 від 26.01.2017р., видатковою накладною від 06.12.2016р. №СМУ00032180.

16 квітня 2018р. представником відповідача було подано заперечення до відповіді на відзив, в якому зазначає, що документація складена ФОП ОСОБА_9 лише підтверджує договірні відносини між ним та позивачем, а не розмір збитку завданого позивачу внаслідок ДТП. А твердження позивача, що страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, оскільки останнім витрачено більше коштів на оплату послуг ФОП ОСОБА_9 є необґрунтованим і базується на ототожнені стороною позивача розміру шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП та вартості послуг ФОП ОСОБА_9, що є іншим поняттям.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

25 вересня 2016 року о 23-40 год. в м. Києві по вул. Г. Хоткевича, 1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з.НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.37).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.121).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 під час керування автомобілем «Mitsubishi», д.н.з.НОМЕР_6 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант». Даний факт сторонами був визнаний як в позовній заяві так і у відзиві, а також представниками сторін в судовому засіданні.

Відповідно до виписки №KTJO-58FS-REL3-DQAN від 30.01.2017р. на рахунок №240349, який належить ОСОБА_3 було перераховано 16.01.2017р. страхове відшкодування в розмірі 16389,82 грн. (а.с.10).

Відповідно до виписки №BPAL-UKKM-9DED-987M від 30.01.2017р. на рахунку №240349, перераховано кошти в розмірі 500,00 грн. від ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, ОСОБА_3 було виплачено відшкодування в розмірі 16889,82 грн., з яких 500,00 грн. сума франшизи, перерахованої відповідачем та 16389,82 грн. - сума страхового відшкодування.

Вартість виплаченого ТДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» страхового відшкодування в розмірі 16389,82 грн. визначена на підставі звіту №66-D/24/0 від 06.11.2016р., відповідно до якого матеріальний збиток завданий власнику колісного транспортного засобу «Lexus GS300», д.н.з.НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 20267,78 грн. з урахуванням ПДВ та 16889,82 грн. без урахування ПДВ (а.с.46-63).

Відповідно до рахунку-фактури №3603 від 08.01.2017р., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 становить 44970,00 грн., яка була сплачена ОСОБА_3 26.01.2017р., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №3603 (а.с.12-13).

Згідно рахунку-фактури №СМУ00029197 від 26.11.2016р., видаткової накладної №СМУ00032180 від 06.12.2016р. та квитанції № від 26.11.2016р., ОСОБА_3 було придбано кришку дзеркала вартістю 2531,20 грн. (а.с.14-15).

Представником відповідача у відзиві та поясненнях наданих в судовому засіданні стверджується, що документація складена ФОП ОСОБА_9 лише підтверджує договірні відносини між ним та позивачем, а не розмір збитку завданого позивачу внаслідок ДТП. А твердження позивача, що страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, оскільки останнім витрачено більше коштів на оплату послуг ФОП ОСОБА_9 є необґрунтованим і базується на ототожнені стороною позивача розміру шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП та вартості послуг ФОП ОСОБА_9, що є іншим поняттям.

Аналізуючи частини першу та другу статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

Звітом №66-D/24/0 від 06.11.2016р. визначений матеріальний збиток завданий власнику колісного транспортного засобу «Lexus GS300», д.н.з.НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 20267,78 грн. з урахуванням ПДВ, а наданими рахунками-фактурами №3603 від 08.01.2017р. та №СМУ00029197 від 26.11.2016р. визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, яка була сплачено ОСОБА_3

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для відновлення ремонту автомобіля позивачем було витрачено саме 47501,20 грн., оскільки вказані рахунки-фактури містять вичерпну інформацію про виконані ремонтні роботи, відомості про вартість цих робіт, а також використаних матеріалів та запчастин під час ремонту транспортного засобу.

Згідно ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відповідно до позиції викладеній в правовому висновку Верховного суду України у справі №6-2808цс-15, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Отже, різниця між фактичним між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка одержана позивачем від страховика, становить суму 30611,39 грн. (47501,20 грн. - 16389,81 грн. страхове відшкодування - 500,00 грн. сума франшизи = 30611,39 грн.)

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача майнова шкода, завдана внаслідок ДТП в розмірі 30611,39 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до акту наданих послуг від 01.03.2017р., адвокатом ОСОБА_1 була надана правова допомога відповідно до договору про надання правової допомоги №07/06/2016 від 07.06.2017р., а ОСОБА_3 сплачено за надані послуги - 5000,00 грн. (а.с.21).

Згідно звіту про надання правової допомоги за період з 01.01.2017р. по 14.02.2017р., 26 січня 2017р. використано 2 години на надання правової допомоги щодо співпраці з ФОП ОСОБА_5 та 02 лютого 2017р. використано 5 годин на аналіз документів та підготовку позовної заяви про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ДТП (а.с.22).

Відповідно до копій квитанцій № від 28.02.2017р. та № від 01.03.2017р. ОСОБА_3 було перераховано по 2500,00 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (а.с.23-24).

Враховуючи звіт про надання правової допомоги за період з 01.01.2017р. по 14.02.2017р., згідно якого надано правову допомогу щодо співпраці з ФОП ОСОБА_5, суд вважає, що позивачем та його представником не доведено, яка саме правова допомога надавалась адвокатом ОСОБА_1 щодо співпраці позивача з ФОП ОСОБА_5, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач звертався до ФОП ОСОБА_5, а тому, суд вважає за необхідне лише стягнути витрати понесені на правову допомогу в розмірі 2500 грн. щодо аналізу документів та підготовку позовної заяви про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ДТП, на яку було витрачено 5 годин.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн., а всього 3140,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235,241, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 30611грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 3140 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3, РНОКПП - НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 05 травня 2018 року.

Суддя