Справа № 439/1516/17

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 439/1516/17

Провадження № 2/439/97/18

7 листопада 2018 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк», треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить виконавчий напис, вчинений 21.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 6806, про стягнення грошових коштів у сумі 27849,93 грн. з ОСОБА_3 визнати таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ПАТ КБ «Приват банк» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підтримав, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, однак, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності.

Представник ОСОБА_5 районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, однак, судом отримано заяву начальника відділу, в якій просить суд слухання справи проводити у відсутності їх представника, рішення прийняти на розсуд суду.

Суд, зясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке.

21 липня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за заявою відповідача вчинено виконавчий напис (реєстраційний № 6806) щодо стягнення з позивача грошових коштів за кредитним договором №LVXRF912360391 від 08.12.2010 року, укладеним між позивачем та відповідачем у сумі 27849,93 грн., в т.ч.: залишок заборгованості за тілом кредиту 5078,00 грн., залишок заборгованості за відсотками 3,12 грн., комісія 457,02 грн., пеня 18128,46 грн., штраф 1183,33 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 3000,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення: з 08.12.2010 по 14.06.2017.

За заявою відповідача ОСОБА_5 районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП №55058522 по виконанню згаданого вище виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

П. 3.5 ОСОБА_6 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Як вбачається із заяви позичальника № LVXRF912360391 від 08.12.2010 року, яка була надана банком нотаріусу при вчиненні виконавчого напису, банк надав позивачу строковий кредит у сумі 5078,00 грн., на строк 10 місяців з 08.12.2010 по 07.10.2011 року. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 07.10.2011 року. Тобто, саме 07.10.2011 є датою, з якої у відповідача виникло право вимоги до боржника.

Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності.

У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася по за межами строку позовної давності.

Крім цього, сплив з дня виникнення у відповідача права вимоги до ОСОБА_3 до дня вчинення виконавчого напису більше трьох років, в силу ст. 88 Закону України «Про нотаріат» позбавляє нотаріуса права вчинення виконавчого напису.

З дослідженої у судовому засіданні виписки із рахунку боржника, наданої банком нотаріусу, сума заборгованості ОСОБА_3 становить 25349,93 грн. Разом із тим виконавчий напис нотаріусом вчинений на суму 27849,93 грн., що підтверджує спірний характер заборгованості позивача.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було зясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Із письмових пояснень, наданих суду приватним нотаріусом ОСОБА_7 слідує, що останній для вчинення виконавчого напису надано банком лише оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріус отримував від банку не оригінал кредитного договору і заяву позичальника про одержання банківських послуг.

Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Згідно розяснень , викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений 21.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 6806 про стягнення грошових коштів у сумі 27849,93 грн. з ОСОБА_3 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «Приват банк» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення, а особами, які не були присутні при проголошенні судового рішення, в той самий строк з часу отримання копії цього рішення.

Суддя О.Бородійчук