РІШЕННЯ

іменем України

"13" листопада 2018 р. 145/1580/18

2/145/892/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 10 жовтня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі.

16 травня 2011 року в них народилась донька ОСОБА_3.

Донька проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дитини він відмовляється. В даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як вони не можуть знайти взаєморозуміння в їх відносинах.

Вона працює медичною сестрою в ВОСТМО «Фтизіатрія». Її заробітної плати не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати доньку самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Відповідач працездатний, працює, отримує доходи і може допомагати їй в утриманні їх дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом рекомендованого розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3. Такий розмір аліментів є реальним для нього і він не погіршить його матеріального стану, тим паче, що інших утриманців у відповідача немає. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним.

Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати 1/4 частки від його доходу щомісячно, пояснив, що він повинен ще приймати участь у вихованні та утриманні дитини і йому на це потрібні кошти.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі.

16.05.2011 року у них народилась дочка ОСОБА_3, що стверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 4).

Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" № 3619 від 04.09.2018 року (а.с. 7) та актом обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1944 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дитини, її нормальний розвиток.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та утримувача; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач працездатний, інших утриманців немає, а тому може приймати участь в утриманні дитини.

На підставі ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, 180-182, 183 СК України, керуючись ст.ст. суд ,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 07.09.2018 року до повноліття дитини.

Рішення в межах платежу за один місяць допустити до негайоного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 15.11.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.