Дата документу 05.11.2018
Справа № 334/2841/18
Провадження № 2/334/2618/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний у м. Запоріжжі відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_3, відібрання дітей від ОСОБА_4, без позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6

Мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, має II групу інвалідності загального захворювання, встановлену безстроково згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) за профілем Псих. МСЕК серія АВ № 0547157 від 03.09.2015 та пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 від 29.09.2015.

Малолітні ОСОБА_1, ОСОБА_2, перебувають на обліку у відділі по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (далі - відділ служби) як діти, що опинилися в складних життєвих обставинах з січня 2017 року, на підставі повідомлення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 03.01.2017 року № 01-11/01 щодо неналежного утримання та лікування малолітніх дітей батьками ОСОБА_3, ОСОБА_4

За інформацією Дніпровського відділу поліції Національної поліції України ГУНП в Запорізькій області від 21.12.2017 № 2650/40/-02/17, малолітня ОСОБА_2, знаходячись без догляду дорослих з'їла упаковку лікарського засобу, внаслідок чого потрапила до комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» в реанімаційне відділення з гострим медикаментозним отруєнням. Також співробітники Дніпровського відділу Національної поліції України ГУНП в Запорізькій області повідомили, що у квартирі, де мешкають діти неналежні умови для проживання та антисанітарія.

19.02.2018 року до відділу служби звернулася родичка родини ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка письмово повідомила, що у квартирі, де мешкають діти антисанітарні умови, та діти харчуються зіпсованими продуктами зі смітника.

Згідно з листом комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 26.02.2018 № 323/01-04 малолітні ОСОБА_2, ОСОБА_1 часто хворіють, батьки не дотримуються рекомендацій лікаря та не купують призначені медичні препарати.

Протягом усього часу перебування на обліку у відділі служби з батьками ОСОБА_3, ОСОБА_4 постійно проводилась профілактична робота, бесіди щодо належного виконання та відповідальності за утримання і виховання малолітніх дітей. Декілька разів на комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району розглядалось питання щодо невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_6, ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей. Батькам неодноразово надавався термін для виправлення ситуації і створення необхідних умов для проживання дітей, але вимоги та зобов'язання комісії не виконувалися.

18.04.2018 року мати ОСОБА_3 звернулась до відділу служби за допомогою, у зв'язку з тим, що чоловік ОСОБА_7 вигнав її з квартири з малолітньою ОСОБА_2, залишивши з собою сина ОСОБА_1. За направленням ЗМЦСССДМ мати з дитиною було влаштовано до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» Запорізької обласної ради.

Відповідно до листа комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» Запорізької обласної ради від 18.04.2018 № 89 за час перебування в центрі ОСОБА_3 з донькою, психологом виявлено, що батьки малолітніх дітей вживають наркотичні речовини.

У зв'язку з виявленими обставинами відділом служби було винесено питання на комісію з питань захисту прав дітей про виконання батьками обов'язків та підготовлено подання голові районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про негайне відібрання дітей у зв'язку з загрозою їх життю та здоров'ю. Комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району подання відділу підтримала.

20.04.2018 року розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2» від 20.04.2018 № 206р, спеціалістами відділу спільно з поліцією було відібрано дітей від батьків та тимчасово влаштовано до комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» з подальшим влаштуванням до державного закладу.

У зв'язку з викладеним, представник позивача просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2. Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2 від ОСОБА_4 без позбавлення його батьківських прав. Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитись малолітні діти, аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову. Внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду.

Також, просить суд зобов'язати департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєструвати малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 за адресою реєстрації батька - ОСОБА_4: АДРЕСА_2

Представник позивача - ОСОБА_8, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що з часу подання позову, вона змінила свій спосіб життя та ставлення до батьківських обов'язків. Вона регулярно відвідує дітей, на теперішній час створила належні житлові умови у квартирі за адресою АДРЕСА_3, знайшла роботу.

Представник відповідачів ОСОБА_3. та ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях від 17.09.2018 року.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд спраи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на «особисте виховання» малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Статтею 155 Сімейного кодексу України загалом заборонено здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами сьомою та восьмою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ч.3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до ст.ст.11, 12, 14 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам... допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей..., захищає права сім'ї. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Також згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Європейський суд з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «А. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів.

Листом №1544 від 13.09.2018 року Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» повідомив, що відповідачі по справі своїх малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідуються періодично, приносять гостинці.

Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №221 Листом №01-21/60 від 06.09.2018 року повідомив, що малолітня ОСОБА_2 перебувала в черзі на вступ до дитячого закладу, але до сьогоднішнього дня до закладу не поступила.

Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №286 Листом №03-07/213 від 06.09.2018 року повідомив, що малолітній ОСОБА_1 є вихованцем ДНЗ №286 з 27.09.2016 року, хлопчик виховується у повній сім'ї, контактний, доброзичливий. До закладу дошкільної освіти батьки приводять та забирають вчасно, цікавляться успіхами сина, інколи ОСОБА_1 відвідує лялькові вистави, у минулому році один місяць відвідував секцію зі спортивної гімнастики (фінансові витрати несе мати хлопчика).

Підставою для відібрання малолітніх дітей позивач зазначає неналежне виконання батьківських обов'язків щодо малолітніх а також погані умови проживання, на спростування зазначених доводів суду надано акт обстеження умов проживання від 27.09.2018 року, відповідно до якого умови проживання визначені як задовільні.

Відповідно до Довідок з місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на теперішній час зареєстровані за адресою АДРЕСА_4

ОСОБА_4 на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР не перебуває, що підтверджується Довідкою №1277 від 27.04.2018 року.

ОСОБА_3 на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР не перебуває, що підтверджується Довідкою №1278 від 27.04.2018 року.

З метою заробітку коштів для задоволення потреб себе та членів своєї сім'ї ОСОБА_3 влаштувалась працювати до ПАТ «Торговий будинок Бородинський» на посаду прибиральниці приміщень, що підтверджується Довідкою за вих. №11 від 06.08.2018 року.

Як роз'яснено у п.15 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. із змінами №20 від 19.12.2008 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Отже, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Відповідачі бажають й надалі опікуватись дітьми та піклуватись про них, приймати участь у вихованні дітей, а тому суд вважає, що відсутні підстави для позбавлення їх батьківських прав та відібрання дітей.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітніх: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний у м. Запоріжжі відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.