Справа № 630/661/18
Провадження № 2/630/428/18
УХВАЛА

іменем України

13 листопада 2018 року м.Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Дем`яненко І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним .

Позивач зазначає, що житловий будинок, розташований за адресою: м Люботин, в/д. Деповський, 13а належав її матері ОСОБА_4, яка померла 18 жовтня 2018 року.

За життя, 10 жовтня 2018 року ОСОБА_4 уклала договір довічного утримання (догляду) з ОСОБА_2 - донькою позивача. ОСОБА_1 також зазначає, що її мати з 2002 року хворіє на цукровий діабет та була інсулінозалежною протягом останніх 7 років. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що її мати перебувала в безпорадному стані через тривалу хворобу, похилий вік. На думку позивача, ОСОБА_4, перебуваючи в безпорадному стані, укладала договір саме з метою зменшення тяжких обставин, сподіваючись, що онука забезпечить їй належний догляд, утримання.

В звязку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просить визнати недійснимдоговір довічного утримання (догляду) № 755 від 10 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХРНО ОСОБА_3, з моменту укладання, та застосувати правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України.

Через канцелярію суду 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову. ОСОБА_1 просить накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин, в/д. Деповський,13а та заборонити вчинення дій щодо відчудження вказаного будинку, посилаючись на те, що до вирішення спору судом та ухвалення судового рішення відповідач може відчужити житловий будинок, що зможе ускладнити виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання; можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин, вїзд Деповський,13,а зареєстрований вцілому за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 10 жовтня 2018 року, зареєстрованого приватним нотаріусом ХРНО ОСОБА_3

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву задовольнити та заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить відповідачу ОСОБА_2

При цьому, з урахуванням принципу співмірності, суд вважає правильним забезпечити позов, а саме накласти заборону на відчуження житловий будинок, загальною площею 79,5 кв. м., житловою площею 49 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Люботин, вїзд Деповський, будинок13А, належний ОСОБА_2

Також суд враховує, що вказаний від забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права та інтереси відповідача з приводу користування та володіння вказаним майном.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суддя виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у судді відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. З ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок задовольнити частково.

Заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вїзд Деповський, 13а (загальна площа 79,5 кв.м, житлова площа 49 кв.м), зареєстрованого за ОСОБА_2.

Копію ухвали направити для виконання до відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, та державному реєстратору речових прав на нерухоме майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити сторонам та уповноваженим органам для виконання.

Суддя(підпис) ОСОБА_5