Справа № 462/376/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/7583/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - Гнатишака О.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі-ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.07.2007 року в розмірі 39758 грн. 99 коп., з яких станом на 31.10.2015 року: 8937 грн. 65 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 26951 грн. 86 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1500 грн. - заборгованість по пені/комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1869 грн. 48 коп. - штраф (процентна складова), а також сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1378 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2017 року в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що повернення коштів за кредитним договором визначено частинами (щомісячними платежами), а тому суд повинен був задовольнити вимоги банку хоча б в межах строку позовної давності, зокрема, по процентах за користування кредитними коштами та по пені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність (ст.258 ЦК України).

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Статтею 265 ЦК України передбачено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Судом встановлено, що 25.07.2007 року відповідач ОСОБА_4 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У пункті 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які разом із Тарифами банку та заявою відповідача становлять договір приєднання, передбачено, що строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідно до п.5.4 цих Умов та правил, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Пунктом 3.1.3 цих Умов та правил передбачено, що після закінчення строку дії, картка продовжується банком на новий строк шляхом видачі клієнту картки з новим строком дії.

Як встановлено судом і не заперечується стороною позивача, строк дії виданої відповідачеві платіжної картки закінчився 25.07.2009 року, іншої платіжної картки банк відповідачеві не видавав і кредитний ліміт не збільшував.

Договору про збільшення строку позовної давності позивач з відповідачем не укладав.

Останній платіж за кредитним договором було здійснено 02.07.2010 року (а.с.10 зворот).

Розрахунок усіх складових заборгованості проведений станом на 31.10.2015 року.

При цьому, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8937 грн. 65 коп. обрахована станом на 31.12.2012 року і, в подальшому, цей показник до 31.10.2015 року був незмінним.

Останнє нарахування по пені та комісії відбулось у серпні 2012 року, тому заборгованість за пенею та комісією обрахована ще у серпні 2012 році у розмірі 1500 грн. і, в подальшому, цей показник до 31.10.2015 року також був незмінним.

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався із позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором, яка ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 05.12.2013 року була залишена без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання (а.с.86, 161-167), що відповідно до ст.ст.264, 265 ЦК України не свідчить про переривання та/або зупинення перебігу строку позовної давності.

Отже, з урахуванням наведених вище норм закону, які регулюють застосування позовної давності та наслідки її спливу, оскільки відповідачем було подано до суду першої інстанції заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених позивачем вимог (а.с.147), та встановлених обставин справи, які підтверджують факт закінчення строку дії платіжної картки 25.07.2009 року та факт переривання перебігу строку позовної давності 02.07.2010 року шляхом внесення відповідачем чергового платежу на виконання умов договору, який був зарахований банком на погашення процентів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що трирічний строк позовної давності, встановлений законом до основної вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісіям за його користування, сплив, а тому, в силу вимог ст.266 ЦК України, вважається, що сплив і однорічний строк позовної давності, встановлений законом до додаткової вимоги про стягнення заборгованості по пені та штрафах. Крім того, іншого розрахунку по пені, ніж той, що міститься в розрахунку заборгованості разом із нарахуванням комісії, визначеної станом на серпень 2012 року у розмірі 1500 грн., позивачем надано не було.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.