Справа № 369/1689/18
Провадження № 2/369/1582/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29.03.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

за участі секретаря Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення неустойки, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 27 липня 2008 року віні дав в борг відповідачу 5409 грн., які вона зобовязувалась повернути у строк до 15 жовтня 2008 року. У разі неповернення коштів у строк зобовязувалась сплатити щоденну неустойку в розмірі 1350 грн. ОСОБА_4 після відкриття виконавчого провадження 20 листопада 2015 року йому на рахунок надійшло 7 364,61 грн. До цього часу відповідач жодної копійки не повернула. Тому має сплатити одноденну неустойку за 05 серпня 2015 року в розмірі 1348 грн.

Просив суд на підставі ст.ст.553-559, ч.1 ст. 624, ч.1-3 ст. 554 ЦК України стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на його користь 1348 грн.; надати йому судовий захист в частині визнання поважними причини пропуску строку позовної давності на подачу позову, оскільки рішення виконувалось у примусовому порядку та з врахуванням положень, зазначених в рішенні апеляційного суду від 16 червня 2016 року.

У судове засідання позивач не зявився. Просив суд розглядати справу у його відсутність

У судове засідання відповідачі не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка ОСОБА_5 направила суду письмовий відзив на позовну заяву та просила відмовити як з підстав необґрунтованості, так і з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При розгляді справи судом встановлено, що 27 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_5 взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5409 грн., які зобовязалась повернути в строк, а саме 15.10.2008 року.

Враховуючи, що відповідачем кошти не були повернуті вчасно, позивач звернувся до суду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2009 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг в розмірі 5 409 грн., неустойку в розмірі 2 000 грн. та судові витрати, а всього стягнуто 7 439 грн.

Постановою Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 13 листопада 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-722 від 27 липня 2009 року закінчено у зв'язку з повним виконанням боржником ОСОБА_5 виконавчого листа.

За ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, відповідачка ОСОБА_5 26 серпня 2015 року сплатила борг згідно виконавчого листа № 2-722 від 27.07.2009 року у розмірі 7 439 грн. Тобто відповідачка ОСОБА_5 у повному обсязі виконала свої зобов'язання перед позивачем, щодо сплати останньому суми основного боргу з урахуванням присудженої судом суми неустойки, що разом становить 7 439 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки неустойку за один день 05 серпня 2015 року в розмірі 1 348 грн.

ОСОБА_5 подала суду заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності

Встановлено, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2009 року щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, в тому числі, основного боргу в розмірі 5 409 грн., набрало законної сили 04 квітня 2009 року.

Виходячи з дати виконання 26 серпня 2015 року ОСОБА_5 в повному обсязі вищезазначеного судового рішення та подачею ОСОБА_1М у лютому 2018 року даного позову до суду, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду з позовними вимогами про стягнення неустойки.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2009 року, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача про стягнення боргу, набрало законної сили 24 квітня 2009 року, з врахуванням ст. 261 ЦК України ця дата є початком перебігу строку позовної давності для позивача щодо предявлення ним вимог про стягнення неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За умовами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки з 24 квітня 2009 року до часу звернення із вказаним позовом в суд, а саме до лютого 2018 року сплив встановлений законом строк позовної давності - 1 рік та відповідачем була подана заява про застосування наслідків спливу позовної давності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України. Доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності через тривале виконання державною виконавчою службою та посилання на рішення апеляційного суду, як на доказ того, що ним не пропущено строк позовної давності для предявлення позовних вимог про стягнення неустойки, суд до уваги не приймає, оскільки в зазначеному рішенні вказано, що відповідачем до ухвалення судового рішення не зроблено заяву про застосування строків позовної давності, а відтак, такі заяви після ухвалення судового рішення, не допускаються. Інших поважних причин у позовній заяві не наведено.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 на підставі ст. ч.1-3 ст. 554 ЦК України.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

З поданої суду копії тексту розписки вбачається, що ОСОБА_5 вказала, що «У разі відсутності ОСОБА_1 гроші на вищезазначених умовах зобовязуюсь повернути ОСОБА_3, яка своїм підписом підтверджує свою згоду отримати гроші». В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що між сторонами укладений договір поруки у якості забезпечення виконання договору позики. Тому вимоги в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 також не підлягають до задоволення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення неустойки відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду виготовлено 04 квітня 2018 року.

Суддя Н.С.Пінкевич