Справа № 313/658/18
Провадження №2/ 313/351/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВCТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у сумі 84 217, 40 грн. за кредитним договором № б/н від 03.11.2008 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 03.11.2008 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, уклали кредитний договір № б/н, згідно умов якого позивач надав, кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підписав заяву тим самим дав згоду з усіма умовами надання банківських послуг та тарифами банку.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала.

Станом на 31.03.2018 р. за кредитним договором відповідач має заборгованість 84 217, 40 грн. (1 460, 99 грн. - заборгованість за кредитом; 73 407, 96 заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 100, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250, 00 грн. штраф (фіксована частина) та 3 998, 45 грн. штраф (процентна складова)).

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1 762, 00 грн.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не зявився, але в наданій заяві позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки у судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка на адресу суду надіслала заяву у якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає частково, на суму 2 944, 35 грн., що складається з заборгованості зі сплати процентів у сумі 1 844, 35 грн. за користування кредитом та пені 1 100, 00 грн.

До вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 1 460, 99 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 71 563, 61 грн. та по пені в сумі 4 000, 00 грн. застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні в цій частині позовним вимог.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, відзив проти позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Суд встановив, що сторони 03.11.2008 р. уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачем було отримано кредит в розмірі 1 500, 00 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30,00% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Обовязковий щомісячний платіж, визначений сторонами склав 7% заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH)

Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України (надалі ЦК України) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ст. 257 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до п. 5.7. Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення божником умов чинного законодавства України або Договору у Банку виникає право вимоги дострокового виконання зобовязання в цілому або в певній частині.

Отже, аналізуючи умови Договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

До також самого правового висновку дійшов і Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс13, а також у постанові від 09.11.2016 р. у справі № 6-1457цс16.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (до правового висновку дійшов ВСУ в постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16).

Вчинення боржником дій з виконання зобовязання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення (постанова ВСУ від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16).

Зі змісту позовних ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що позивач ставить питання щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 460, 99 грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 73 407, 96 грн., заборгованість по пені та комісії в сумі 5 100, 00 грн., а також штрафи в сумі 4 248, 45 грн. Період розрахунку становить 5 років 3 місяці 6 днів (з 25.12.2012 р. по 31.03.2018 р.).

Як видно із наданого розрахунку заборгованості, останній платіж по погашенню процентів по кредиту відповідача проведений 10.06.2015 р. в сумі 100, 00 грн., тобто внаслідок автоматичного списання, без волевиявлення відповідача.

Загальна сума заборгованості за тілом кредиту (враховуючи дані колонок: сальдо поточної заборгованості за кредитом, сальдо пільгового періоду та сальдо простроченої заборгованості за кредитом) із 30.04.2014 р. була незмінною і складала 1 460, 99 грн. Це означає, що в подальшому погашення і по тілу кредиту не проводилося.

Виходячи із умов кредитування, після невнесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, що слідує за звітним, позивач вже із 30.04.2014 р. дізнався про порушення його прав, у звязку із невнесенням щомісячних платежів. Судячи із того ж розрахунку, остання сума 17, 35 грн. із обліку «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» була зарахована до обліку «Сальдо простроченої заборгованості за кредитом» 30.04.2014 р. Отже, із цього часу, вся сума заборгованості по кредиту була простроченою.

Враховуючи положення ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по тілу та процентам за користуванням кредитом має застосовуватися загальний строк позовної давності три роки. А до вимог щодо стягнення пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобовязання за договором має застосовуватися спеціальна позовна давність один рік.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання основного зобовязання, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна заява від 04.05.2018 року № б/н надійшла до Веселівського районного суду Запорізької області 14.05.2018 р. Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 460,99 грн. грн., по відсоткам за користуванням кредитом в сумі 71 563,61 грн. та по пені в сумі 4 000,00 грн. предявлені після закінчення строку позовної давності, що враховуючи положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в їх задоволенні.

В позовній заяві та в розрахунку позивач вказує, що за несвоєчасне виконання боргових обовязків власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами.

Суд встановив, що під час укладення договору відповідач дані правила не підписував, і вони для ознайомлення йому позивачем не надавалися. В наданих Тарифах зазначення підвищеної ставки відсутнє. Тому, Умови та Правила не є складовою частиною кредитного договору і за цих обставин суд вважає, що відповідачка не брала на себе зобовязання зі сплати підвищеної процентної ставки або додаткової комісії (Постанова ВСУ від 22.03.2017 у справі № 6-2320цс16). В звязку із цим, розрахунок процентів за карткою відбувається в межах строку позовної давності за формулою, яка надана позивачем для загального використання клієнтами на офіційному сайті Банку (https://privatbank.ua/0670), а саме: сума заборгованості х кількість днів використання коштів х 2,9% х 12/360/100, де:

- 360 стала величина (кількість днів у році відповідно до умов договору);

- 2,5 %, 2,9%, 3,6% щомісячні процентні ставки згідно з тарифами;

- 12 стала величина (кількість місяців у році).

1 460, 99 (сума заборгованості по тілу кредиту) х 1052 днів (кількість днів між датами з 14.05.2015 р. по 31.03.2018 р.) х 3,6% х 12 місяців/360 днів/100 = 1 844, 35 грн.

Тому, відповідно до наданого відповідачем розрахунку та відповідно до умов договору, стягненню підлягають проценти за користування кредитом в сумі 1 844, 35 грн.

Додатково слід звернути увагу, що з наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів та оплати процентів, що є подвійною відповідальністю боржника (п. 2.1.1.12.6.1., п. 2.1.1.12.7.4., п. 2.1.1.7.6., п. 2.1.1.12.6.2. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України.

За таких обставин, додатково відсутні підстави для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів в сумі 4 248, 45 грн.

При вирішенні питання про судові витрати у справі, суд виходить з наступного.

Заявлені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимоги про стягнення заборгованості у сумі 84 217, 40 грн. задовольняються частково на суму 2 944, 35 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з ОСОБА_4 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 61,60 грн. (Розрахунок судового збору: 1 762, 00 грн. (сума судового збору, сплаченого позивачем) х 2 944, 35 грн. (сума задоволених позовних вимог): 84 217, 40 грн. (сума позовних вимог) = 61,60 грн.).

На підставі викладеного та ст.ст. 11, 16, 256, 258, 261, 267, 549, 551, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 84 217, 40 грн. за кредитним договором № б/н від 03.11.2008 р. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.11.2008 р. на суму 2 944, 35 грн., що складаються з процентів за користування кредитом у сумі 1 844, 35 грн. та пені 1100,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 61,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.11.2018 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5

09.11.2018