Справа № 127/5483/18
Провадження № 2/127/969/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку спрощеного позовного провадження)

26.04.2018 Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Антонюка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України,-

В С Т А Н О В И В:

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України. Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 15.08.2010 року №275 ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання ПЮІ ЛьвДУВС. Відповідно до наказу ЛьвДУВС від 31.08.2011 р. № 345 о/с ОСОБА_1 для подальшого проходження служби та навчання було зараховано до ЛьвДУВС. Після цього, між ЛьвДУВС, УМВС України у Вінницькій області та ОСОБА_1 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, за письмовою згодою батьків відповідача. Відповідно до п.2.3.6 та п..3.2 цього Договору відповідач був зобовязаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 30.04.2015 р. №64 о/с ОСОБА_1 було звільнено з ОВС згідно п. 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням. Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у ЛьвДУВС становить 18 120,32 грн. Відповідач не виконав свої зобовязання за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ухвали суду від 23.03.2018 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 30.03.2018 року, що підтверджується матеріалами справи. Позовна зава та копія ухвали суду від 23.03.2018 р., яка направлялась рекомендованим повідомленням відповідачу ОСОБА_1, повернулась до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується матеріалами справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Перешкод для розгляду справи немає.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 15.08.2010 року №275 ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання ПЮІ ЛьвДУВС. Відповідно до наказу ЛьвДУВС від 31.08.2011 р. № 345 о/с ОСОБА_1 для подальшого проходження служби та навчання було зараховано до ЛьвДУВС (а.с. 4). Після цього, між ЛьвДУВС, УМВС України у Вінницькій області та ОСОБА_1 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, за письмовою згодою батьків відповідача (а.с.5). Згідно п.1 договору, предметом договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом 0701 Транспорт і транспортна інфраструктура 6.070106 Автомобільний транспорт. Відповідно до п. 2.3.6 даного договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобовязався відшкодувати витрати на утримання у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. Договору визначено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни. Згідно п.7.4 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30 червня 2016 року. Згідно листа Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 07.05.2015р., наказом УМВС України у Вінницькій області від 30.04.2015 р. №64 о/с ОСОБА_1 було звільнено з ОВС згідно п. 64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням (а. с. 9). Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62(далі - Положення) вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС, засновані і діють згідно із законодавством України, реалізовують відповідно до наданої ліцензії (ліцензій) освітньо-професійні програми підготовки фахівців за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечують навчання, виховання та професійну підготовку осіб з урахуванням нормативних вимог у галузі вищої освіти з метою задоволення освітніх потреб особи, суспільства і держави, а також здійснюють наукову і науково-технічну діяльність. Фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством (п 9.1 Положення). Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9. Положення). Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення). Отже, кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається в тому числі використовуючи кошти на підготовку фахівців для МВС України. У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.6.28 Положення). Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313 (надалі Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Таким чином, вирішуючи спір по суті, судом враховується, що розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає університет. Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку від 25.09.2015 року сума витрат, пов'язаних з утриманням у Львівському державному університеті внутрішніх справ ОСОБА_1 за період з вересня 2011 року по липень 2014 року складає 18 120,32 гривень (а. с. 11). Згідно з ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені обставини справи, та встановлення факту звільнення відповідача з органів внутрішніх справ за власним бажанням, згідно п. 64 «ж», що згідно п. 3 Договору є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у навчальному закладі МВС України, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1762,00 грн. судового збору. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 77, 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.525,526,530 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_1, 01.04.1993 р. н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (р/р ЛьвДУВС 0729, ДКСУ, МФО 820172, ЄДРПОУ 8571995) витрати, повязані з утриманням у ВНЗ МВС України, в розмірі 18 120,32(вісімнадцять тисяч сто двадцять) грн. 32 коп, а також 1762,00 грн. у відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Повний текст рішення складено 26.04.2018 року.

Позивач:Львівський державний університет внутрішніх справ, адреса: вул. Городоцька, 26, м. Львів,79007, .

Відповідач: ОСОБА_1, 01.04.1993 р. н., ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: просп. Юності, 33/38, м. Вінниця

Суддя: