Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Орлов І.В.
Справа № 408/2331/17-ц
Провадження № 22ц/782/168/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_4

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 січня 2018 року (суддя Цимбал Ю.Ю.) у справі № 408/2331/17-ц за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з позовом в якому просив суд стягнути з відповідача: заборгованість із заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 11.925,29 гривень; компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток у розмірі 89.439,70 гривень; вихідну допомогу у звязку із порушенням законодавства про працю у розмірі 53.663,82 гривень; компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середньомісячного заробітку по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 1989 року він працював у ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит». 20 березня 2017 року ОСОБА_4 було звільнено з роботи на підставі статті 38 Кодексу законів про працю (КЗпП) України за власним бажанням. У порушенні вимог трудового законодавства відповідач не виплатив заробітну палату за березень 2017 року, а також не провів повного розрахунку з позивачем при його звільненні.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 23 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

За доводами апеляційної скарги місцевий суд безпідставно відхилив та не взяв до уваги подані позивачем належні та допустимі докази - копію трудової книжки та довідку про заробітну плату; неправильно застосував до спірних трудових правовідносин положення статті 617 Цивільного кодексу (ЦК) України про звільнення від відповідальності за порушення зобовязання внаслідок непереборної сили. Оскільки ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» здійснює управління і облік фінансово-господарської діяльності за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гоголя, будинок 24-А, висновок місцевого суд про те, що відповідач не міг нарахувати та виплатити належні позивачу гроші на час його звільнення, а також не міг надати суду відповідні довідки (про розмір заборгованості із заробітної плати, про кількість невикористаних днів відпустки, про розмір середньомісячної заробітної плати та інші), обставинам справи не відповідає.

Відповідно до частини 2 статті 372 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, неявка позивача, який про час проведення судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи скаржника, апеляційний суд залишає скаргу позивача без задоволення, з огляду на таке.

Відмову у задоволенні усіх заявлених вимог місцевий суд обґрунтував тим, що через захоплення розташованого у місті Довжанськ майнового комплексу з 13 березня 2017 року і дотепер існують обставини непереборної сили, які унеможливили для ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» виконати встановлене трудовим законодавством зобов'язання з проведення остаточного розрахунку із звільненим працівником. На час ухвалення судового рішення трудові права позивача не можна вважати порушеними, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» перед позивачем по заробітній платі за березень 2017 року, а встановити характер, складові та розмір інших належних ОСОБА_4 на час його звільнення виплат, процесуальними засобами доказування неможна через відсутність доступу відповідача до первісних бухгалтерських та інших документів, які знаходяться на захопленому підприємстві у місті Довжанськ Луганської області. Настання підтверджених висновком Торгово-промислової палати України обставин непереборної сили свідчить про відсутність вини відповідача у затримці виплат, що належали позивачу при його звільненні.

Апеляційний суд погоджується з правильністю такого висновку, виходячи з наступного.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу частина 1 статті 94 КЗпП України).

Частиною 1 статті 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, в ласник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

При припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку (стаття 44 КЗпП України).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 працював помічником начальника дільниці у відокремленому підрозділі (ВП) «Шахтоуправління «Червонопартизанське»» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу (ЦК) України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» визначено адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк вулиця Гоголя 24-А. Фактично, щоденне керування діяльністю цілісним майновим комплексом ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» у складі кожного з його відокремлених підрозділів (до яких у тому числі входить розташоване у місті Довжанськ «Шахтоуправління «Червонопартизанське»), управління та облік здійснювалися з офісу, що розташований за адресою: Луганська область, місто Довжанськ (Свердловськ) вулиця Енгельса будинок 1.

Місто Довжанськ (Свердловськ) Луганської області знаходиться на тимчасово окупованій території України ( Постанова Верховної ради України від 17 березня 2015 року за № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування»).

18 березня 2017 року за заявою посадових осіб ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» Головним управлінням Національної поліції у місті Києві було відкрите кримінальне провадження за фактом захоплення невстановленими особами майнового комплексу за адресою: Луганська область місто Довжанськ, вулиця Енгельса, 1, за ознаками кримінального злочину встановленого частиною 3 статтею 206 Кримінального кодексу України (протидія законній господарський діяльності за обтяжуючих обставин).

20 березня 2017 року Наказом № 04-к генерального директора ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», позивач був звільнений з підприємства за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням. Всього Наказом № 04-к від 20 березня 2017 року за статтею 38 КЗпП України було звільнено 3.453 працівників ВП «Шахтоуправління «Червонопартизанське»». Факт припинення трудових правовідносин сторони визнали.

Згідно з даними витребуваної за клопотанням позивача з Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганській області довідки Форми ОК-5, інформація про суми заробітку для нарахування пенсії позивачу, як працівнику ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», з березня 2017 року відповідачем не подавалася.

Під час судового розгляду предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (статті 12 та 13 ЦПК України), у судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вимоги позивача про стягнення заробітної плати за березень 2017 року вимагали свого підтвердження через встановлення факту виконання позивачем роботи у цьому місяці. Сам по собі факт звільнення особи не є безумовною підставою для задоволення вимог про стягнення заробітної плати, оскільки за змістом частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Апеляційний суд погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції про те, що первинних документів про розмір нарахованої позивачеві заробітної плати за березень 2017 року немає. Витребувати такі документи у відповідача неможливо через відсутність доступу уповноважених осіб ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» до первісних бухгалтерських та інших документів, що знаходяться у місті Довжанськ. За таких обставин, твердження позивача про недобросовісне виконання відповідачем процесуальних обовязків, а також про свідоме ухилення ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від надання документів, які мають доказове значення у справі, є надуманими, непереконливими та безпідставними. Місцевий суд з наведенням відповідних мотивів, аргументовано відхилив подані позивачем копії трудової книжки та довідку про заробітну плату, вважаючи їх неналежними та недопустимими доказами.

Статтею 617 Цивільного кодексу (ЦК) України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб засвідчує Торгово-промислова палата (ТПП) України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, про що видаються відповідні сертифікати. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. У переліку таких обставин законодавець зазначив і захоплення підприємств (частина 3 статті 14, стаття 14-1 Закону України № 671/97- вр «Про торгово-промислові палати в Україні»)

19 червня 2017 року Сертифікатом № 7631 Торгово-промислової палати України засвідчено настання пов'язаних із захопленням підприємства та триваючих з 13 березня 2017 року форс-мажорних обставини (обставини непереборної сили) для виконання ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» своїх податкових зобов'язань перед державним бюджетом.

24 липня 2017 року за № 2369/2/21-10.2 Торгово-промисловою палатою України був наданий Науково-правовий висновок щодо унеможливлення виконання Товариством з обмеженою відповідністю «ДТЕК Свердловантрацит» обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), починаючи з 13 березня 2017 року.

Настання підтверджених висновком Торгово-промислової палати України обставин непереборної сили, може засвідчувати відсутність вини підприємства у затримці виплат належних особі при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України (правовий висновок Верховного суду України у справі № 6-948цс16 від 25 травня 2016 року).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 408/2306/17-ц був зроблений висновок про правильність застосування судами нижчих інстанції норм матеріального права у справі за аналогічним позовом працівника, звільненого 20 березня 2017 року з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» за статтею 38 КЗпП України після захоплення підприємства, яке сталося 13 березня 2017 року у місті Довжанськ.

Враховуючи вищевказані висновки, апеляційний суд повністю відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування до спірних трудових правовідносин положення статті 617 ЦК України. Настання з 13 березня 2017 року підтверджених висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року обставин непереборної сили, звільняє ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» від відповідальності за затримку виплати належних позивачу сум при звільненні у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою від 22 лютого 2018 року позивачу надавалася відстрочка у сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960 гривень (150 % від мінімальної ставки (640,00 гривень) за подачу апеляційної скарги позову майнового характеру про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за затримку розрахунку).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, про порушення відповідачем трудових прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, не доведено. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що не позбавляє ОСОБА_4 у майбутньому скористатися правом на перегляд цього рішення з передбачених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підстав.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 374, статтею 375 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23 січня 2018 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 960,00 ( дев'ятсот шістдесят) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 30 квітня 2018 року.

Головуючий: Орлов І.В.

Судді: Авалян Н.М.

ОСОБА_5