_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9278/17
Провадження № 2-з/520/181/18
УХВАЛА

13.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання нерухомого майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнання недійним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста ОСОБА_1 перебуває цивільна справа №520/9278/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання нерухомого майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнання недійним договору купівлі-продажу, яку позивач під час розгляду справи уточнював та згідно з останньою редакцією позову просить суд:

- встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з квітня 2009 року по 02 квітня 2011 року;

- визнати, що квартира АДРЕСА_1 придбана за спільні кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період проживання однією сімєю, як подружжя без реєстрації шлюбу та у період з 24 березня 2010 року по 26 вересня 2016 року належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 26.09.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №1543.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08 серпня 2017 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

Також 08 серпня 2017 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 постановлену ухвалу, якою задоволено заяву представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_7 про забезпечення позову.

Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/9278/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а саме:

- накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2;

- встановлено заборону будь-яким особам та реєстраторам (особам уповноваженим на здійснення реєстраційних дій) вчиняти будь-які дії, у тому числі будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відносно квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

01 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду міста ОСОБА_1 з заявою про зустрічне забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить суд вжити заходи зустрічного забезпечення позову шляхом зобовязання позивача ОСОБА_4 внести на депозитний рахунок Київського районного суду м. Одеси грошові кошти у розмірі 625834 гривні 00 копійок.

В обґрунтування заяви про зустрічне забезпечення позову, представник відповідача зазначив, що вважає позов безпідставним та необґрунтованим, стверджує, що позивач вводить суд в оман та намагається штучно створити нібито порушену процедуру передбачену для укладення правочинів купівлі-продажу нерухомого майна.

Також представник відповідача зазначив, що у звязку з діями позивача та вжитими заходами забезпечення позову в цій справі, відповідач ОСОБА_2 позбавлений вже більше року користуватись своїми правами, як власник спірного нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, а саме розпоряджатись зазначеною квартирою.

Представник відповідача зазначив, що згідно з оспорюваним договором купівлі-продажу від 26.09.2016 року, вартість вказаної квартири становить 625834 гривні 00 копійок, а тому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, представник вважає за необхідне вжити заходи зустрічного забезпечення позову у заявлений спосіб.

18 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 надав до суду письмові заперечення проти задоволення заяви про зустрічне забезпечення позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки відповідачем ОСОБА_2 та його представником не доведено факту завдання реальних збитків відповідачеві внаслідок вжитих заходів забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання призначене на 13.11.2018 року, з розгляду вказаної заяви про зустрічне забезпечення позову, не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Позивач ОСОБА_4, її представник та відповідач ОСОБА_5 у судове засідання 13 листопада 2018 року не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Судом було ухвалено провести розгляд заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову в судовому засіданні 13.11.2018 року за відсутності сторін по справі та їх представників.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява відповідача про вжиття зустрічного забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,3 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України, визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що застосування заходів зустрічного забезпечення позову є правом, а не обовязком суду.

При цьому обставин, які передбачені процесуальним законом як виняток та передбачають обовязкове застосування таких заходів, судом при розгляді клопотання встановлено не було, оскільки відповідачем не надано переконливих доказів, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

Крім того, визначальним в даному випадку є доведення самого факту заподіяння збитків у звязку із накладенням арешту на нерухоме майно відповідача, яке в свою чергу є предметом спору та розгляду в цій справі.

Відповідачем та його представником, у порядку ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України не доведено факту завдання реальних збитків у розмірі 625834 гривні 00 копійок.

Перевіривши заяву про зустрічне забезпечення, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених доводів у заяві про зустрічне забезпечення позову, оскільки судом із наданої заяви не вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів зустрічного забезпечення позову може завдати суттєві збитки відповідачу, а відтак заява представника відповідача про зустрічне забезпечення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання нерухомого майна обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнання недійним договору купівлі-продажу залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 13 листопада 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.