Справа № 353/345/18
Провадження № 2/353/207/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря судового засідання Бойка В.Я.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Галагана, 12, в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом за правом представлення. Свої вимоги обґрунтував тим, що за вказаною адресою проживали його дід ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і їм на праві власності належало спадкове домоволодіння за цією ж адресою.

02.01.2003 року помер дід ОСОБА_2 (ще за життя заповів позивачу все своє майно), а 13.03.2008 року померла бабуся ОСОБА_3 (вступила в управління спадковим майном дідуся, але юридично не оформила своїх спадкових прав, його батьки: мати ОСОБА_4 померла 20.08.2003 року, а батько ОСОБА_5 помер 30.01.2005 року.) Позивач прийняв спадщину за законом після смерті бабусі, оскільки останній період проживав з бабусею в її господарстві без реєстрації по день її смерті, так, так вона стала хворіти і потребувала постійного догляду, вів господарство, хоронив бабусю, підтримує господарство, обробляє земельну ділянку. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської обасті від 12.01.2018 року встановлено факт його проживання з бабусею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє імя в порядку спадкування за правом представлення, однак в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння після смерті бабусі ОСОБА_3, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Галагана, 12, в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області.

У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Галагана, 12, с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявився, однак від його представника ОСОБА_6 через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона позов підтримала, та просила справу розглянута у її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1

Представник відповідача Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати без його участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно довідки № 222/02-31 від 07.05.2018 року за ОСОБА_2 (дідусь позивача), який був головою двору, значилось господарство розташоване по вул. Галагана, 12 в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 59). Згідно копії плану (дозволу) ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Обертин Обертинського районру Станіславської області (а.с. 58).

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 02.12.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1958 року по 1970 рік (а.с. 5-7). Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_2 22.12.1951року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище «Хома» (а.с. 17).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_2 (дідусь позивача) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Галагана, 12, в с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області.

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с. 16) ОСОБА_8 (мати позивача) народилася 06.03.1960 року і її батьками були ОСОБА_2 (дідусь позивача) та ОСОБА_9 (бабуся позивача). 20.02.1982 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Яворська», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 18). У шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 18.09.1985 року народився син ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 19).

02.01.2003 року ОСОБА_2 (дідусь позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 35). Ще за життя він посвідчив на імя онука ОСОБА_1 (позивач) заповіт, яким заповів йому все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 24.12.2002 року (а.с. 10).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_10, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_3 (бабуся позивача) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, оскільки вступила в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 2168 від 04.12.2017 року (а.с. 9).

Згідно відповідей приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу ОСОБА_11 № 226/01-16 від 13.04.2018 року (а.с. 30), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу ОСОБА_12 № 01-16/365 від 16.04.2018 року (а.с. 31), державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 353/01-16 від 18.04.2018 року (а.с. 55), спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилися.

13.03.2008 року ОСОБА_3 (бабуся позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно довідки Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 2168 від 04.12.2017 року ОСОБА_3 була постійною жителькою с. Оберти і на день смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_3. На день смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою ніхто не був зареєстований, але проживав без реєстрації місця проживання по день смерті (час відкриття спадини) онук ОСОБА_1 (заявник), здійснював за нею постійний догляд, вів господарство. Заповіт від імені ОСОБА_3 в Обертинській селищній раді не посвідчувався (а.с. 9).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2018 року встановлено факт, що ОСОБА_1, у період з 2003 року та на час відкриття спадщини 13.03.2008 року постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3В (а.с. 51-52).

Тобто, після смерті ОСОБА_3 (бабуся позивача) спадщину за законом - за правом представлення прийняв онук ОСОБА_1, оскільки його батьки: мати ОСОБА_4 померла 20.08.2003 року, та батько ОСОБА_5 помер 30.01.2005 року (а.с. 11, 12), тобто ще до моменту відкриття спадщини.

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 349/2017 від 05.12.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу ОСОБА_12 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 32-54), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який бажає прийняти та прийняла спадщину.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Галагана, 12, с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом (за правом представлення) після смерті бабусі ОСОБА_3, яка в cвою чергу успадкувала 1/2 частку цього ж домоволодіння після смерті чоловіка ОСОБА_2

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловийо будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_3 (бабуся позивача), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_12 № 258/02-31 від 15.03.2018 року (а.с. 15).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 18.09.195 року народження, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Галагана, 12, с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом за правом представлення після померлої бабусі ОСОБА_3.

Повернути позивачу ОСОБА_1, 18.09.195 року народження, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, сплачений ним по квитанції № 0.0.999649220.1 від 29.03.2018 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 352 (Триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак