УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2018 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Селидівського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та моральної шкоди.

14.11.2018 року від позивача ОСОБА_1 повторно надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти заборону на відчуження двокімнатної квартири загальною площею 42.1. кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування якої посилається на те, що заборона відчуження нерухомого майна, яке перебуває у власності відповідача, є співмірним заявленим вимогам та не дасть змоги ОСОБА_2 переоформити належну йому квартиру на інших осіб, оскільки на даний час відповідач вживає заходи щодо термінового продажу вказаної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши обґрунтування заяви та додані до неї докази, суд вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає, оскільки заявником не надано жодного доказу в підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Слід також зазначити, що статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Одночасно, відповідно до положень ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд звертає увагу, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.11.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, зокрема в якій судом було встановлено.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 в якості доказу надано договір дарування квартири від 16.05.2018 року, в якій зазначено вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 119 900 грн. 00 коп.

Тоді як, сукупний розмір позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та моральної шкоди складає 82 000 грн. 00 коп.

У звязку з чим, на думку суду, заявником не доведено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Слід також зауважити, що вартісна оцінка квартири приведена станом на день укладення договору дарування, тобто 16.05.2018 року, тоді як із заявою про витребування доказів ОСОБА_1 звернулася 06.11.2018 року, що викликає у суду розумний сумнів щодо актуальності наданої заявником оцінки майна відповідача станом на теперішній час.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

До заяви про забезпечення позову, позивачем додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124051872 від 16.05.2018 року, що в свою чергу, також виключає можливість вжиття вищевказаного виду забезпечення позову оскільки після отримання вищевказаного витягу пройшло близько шести місяців і його не може бути прийнято судом у якості безумовного доказу перебування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_2 станом на 07.11.2018 року.

Подаючи заяву про забезпечення позову повторно, заявник не звернув увагу на доводи суду наведені в ухвалі Селидівського міського Донецької області від 07.11.2018 року та не надав доказів з приводу того, що відповідач на теперішній час реально вживає заходи щодо термінового продажу вказаної квартири.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України , постановами Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та моральної шкоди відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя Н.О. Хацько