Справа № 484/3965/18
Провадження № 22-ц/812/434/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З. Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Яценко Л.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський елеватор»

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді - Панькова Д.А.в приміщенні того ж суду за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський елеватор» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський елеватор» (надалі - ТОВ «Костянтинівський елеватор») до ОСОБА_3 за участю третьої особи - Приватного підприємства «Хорт-М» про стягнення коштів за договором, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ТОВ «Костянтинівський елеватор» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просило стягнути кошти в розмірі 3 542 433,86 грн.

Позивач зазначав, що між ним та ПП «Хорт-М» 17 квітня 2018 року було укладено договір поставки за умовами якого він перерахував 1 600 000 грн. в якості попередньої оплати за товар, а підприємство зобов'язалося здійснити поставку товару у кількості 1000 тон ячменя врожаю 2018 року.

Того ж дня, між ТОВ «Костянтинівський елеватор» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання, що випливають з договору поставки, в тому числі на суму 4 000 000 грн. внаслідок невиконання ПП «Хорт-М» зобов'язань щодо поставки товару.

Посилаючись на те, що ПП «Хорт-М» зобов'язання щодо поставки не виконало, а ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність, позивач просив суд стягнути з останнього на свою користь 3 542 433,86 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 листопада 2018 року до участі у справі залучено в якості третьої особи - ПП «Хорт-М».

1 листопада 2018 року ТОВ «Костянтинівський елеватор» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій посилалося на те, що відповідачем можуть бути здійсненні дії по переоформленню майна з метою невиконання майбутнього рішення суду, а тому просило суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2018 року у задоволені заяви ТОВ «Костянтинівський елеватор» про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду ТОВ «Костянтинівський елеватор» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом вимог цивільно - процесуального законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Костянтинівський елеватор» залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положеннями ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Костянтинівський елеватор» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду відомості про реальний обсяг та вартість майна, а тому відсутня можливість оцінити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими вимогами.

Однак, з таким висновком суду погодитися в повній мірі неможливо з огляду на таке.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного суду бере до уваги, що за змістом ст. ст. 149-152 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлено види забезпечення позову, одним з яких є накладення арешту на майно.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що процесуальним законом визначено обов'язок заявника обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Також, колегія суддів апеляційного суду враховує, що відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення грошових коштів у розмірі 3 542 433,86 грн. спричинених внаслідок неналежного виконання поставки товару.

Тобто, предметом спору по даній справі є вимоги про стягнення коштів у зазначеному вище розмірі, що свідчить про те, що для забезпечення позовних вимог арешт може бути накладений на будь-яке майно відповідача в межах ціни позову.

Крім того, як на підставу задоволення своєї заяви позивач посилався на те, що ОСОБА_3 після укладення з ТОВ «Костянтинівський елеватор» договору поруки, 25 травня 2018 року здійснено відчуження власного нерухомого майна, а саме земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1 га для індивідуального садівництва, розташованої в межах території Грушевської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.94-96).

Враховуючи зазначене, а також підстави заявленого позову, згідно якого відповідач в добровільному порядку зобов'язання не виконав та наявність підстав для стягнення з нього зазначених в позові коштів, наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання у подальшому рішення суду у разі задоволення позову, висновок суду про відмову у задоволені заяви є помилковим.

Вирішуючи питання про відмову в забезпеченні позову, суд не звернув належної уваги на вимоги закону, роз'яснення зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, а також на обставини справи.

Тому з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову про стягнення коштів у розмірі 3 542 433, 86 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський елеватор» задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський елеватор» задовольнити частково.

Накласти арешт на майно в межах ціни позову на суму 3 542 433 (три мільйони п'ятсот сорок дві тисячі чотириста тридцять три) гривні 86 копійок, яке належить на праві власності ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий 21 листопада 2008 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.