Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/4403/17Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.
Пр. № 22-ц/778/214/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року Банк поштою (конверт з відміткою поштового відділення від 03.04.2017 року а.с. 42) звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.05.2011 року у розмірі 33126,46 грн. станом на 28.02.2017 року, яка складається з: 1965,72 грн. - заборгованості за кредитом; 25846,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3260,54 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1553,64 грн. - штраф (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1600,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року (а.с. 66-83) позовні вимоги Банку у цій справі залишені без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 66-83) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В автоматизованому порядку у цій справі визначено склад колегії суддів апеляційного суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 85).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження у цій справі за вищезазначеною скаргою Банку відкрито (а.с. 89).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Воробйовою І.А. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв'язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 90-91).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.93) дану справу призначено до апеляційного розгляду з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів, яка має постійний склад (в Апеляційному суді Запорізької області замість 71 судді за штатом працює фактично 20 суддів, з яких 13 суддів у складів судової палати у цивільних справах), а також відпустки колегії суддів та судді - доповідача в період з 14 вересня по 17 жовтня 2017 року включно (а.с.95).

Відповідач подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу Банку (а.с. 104-105).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 21 грудня 2017 року, було розпочато за відсутністю представника Банку та відповідача ОСОБА_3 за присутністю представника останньої - ОСОБА_5 (а.с.106): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, оголошено перерву у розгляді цієї справи в зв'язку із витребуванням у Банку ухвалою суду (а.с. 108) для огляду: електронного файлу фото Банку із зображенням відповідача ОСОБА_3 від 04.06.2013 року; для долучення: інформацію про те, що саме нараховувалось Банком відповідачу ОСОБА_3 за вищезазначеним кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року: пеня чи комісія? якщо нараховувалась саме пеня, то зазначити, саме на підставі якого пункту яких саме Умов та надати апеляційному суду розрахунок цієї пені станом на 28.02.2017 року з урахуванням однорічного строку позовної давності.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції.

В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 15 березня 2018 року, не відбувся та був відкладений (а.с. 113) через перебування судді -члена колегії Воробйової І.А. у нетривалому відрядженні, яке нее дає підстав визначати іншого суддю колегії суддів апеляційного суду у цій справі в автоматизованому порядку.

На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Банк надав апеляційному суду інформацію (а.с. 126-133), за змістом якої відповідачу нараховувалась саме пеня, а не комісія, у відповідності до Тарифів Банку та п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4., розмір нарахованої пені з 03.04.2016 року по 28.02.2017 року становить 1200,00 грн., а також розрахунок заборгованості, довідка про умови кредитування та диск із файлом - фотом відповідача при отриманні нової картки з новим строком дії до 04/2017.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. було замінено у цій справі суддю Воробйову І.А. у зв'язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 134-135).

У судове засідання 03 травня 2018 року належним чином повідомлена про час і місце розгляду цієї справи через свого представника ОСОБА_5, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відповідач ОСОБА_3 не з'явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_3 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останньої за присутністю її представника за довіреністю (а.с. 51) ОСОБА_5 та представника Банку за довіреністю (а.с. 136) Букач Я.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, відкривши та оглянувши у присутності представників сторін у судовому засіданні електронний файл з фотом Банку із зображенням відповідача ОСОБА_3 від 04.06.2013 року при отриманні нової картки з новим строком (а.с. 131-133), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні його позову у цій справі, керувався ст. ст. 10 - 11, 60 197, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із того, що Банком пропущено строк позовної давності у цій справі для стягнення всієї заборгованості.

Проте із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з наступних підстав.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року, тобто чинною на час постановлення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (08 червня 2017 року).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Суд у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, неправильно встановив фактичні обставини цієї справи та, відповідно, висновки суду першої інстанції у цій справі не відповідають фактичним обставин цієї справи.

Так, встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.05.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Суд першої інстанції мав виходити із презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) - вищезазначеного кредитного договору сторін, який за своїм змістом є договором приєднання (ст. 634 ЦК України).

Підписавши заяву позичальника (копія а.с. 6), відповідач погодилась із тим, що остання разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами тощо складає відповідний договір.

Відповідач у цій справі у суді першої інстанції будь-яких зустрічних позовних вимог, зокрема щодо визнання недійсним вищезазначеного кредитного договору повністю чи частково, у тому числі через порушення будь-яких її прав, як споживача, не заявляла.

Докази того, що вищезазначений договір був визнаний недійсним в іншій справі (відповідне рішення суду в іншій справі) у цій справі відсутні.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами в силу вимог ст. 629 ЦК України.

Однак, свої зобов'язання щодо погашення заборгованості відповідачка належним чином не виконала, тому має місце заборгованість останньої перед Банком за вищезазначеним договором (розрахунок а.с. 4-5), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється.

Таким чином, права Банку за вищезазначеним кредитним договором дійсно порушено відповідачем ОСОБА_3

Відповідач у суді першої інстанції просила застосувати строк позовної давності в якості відмови у задоволення позову Банку у цій справі (а.с. 50).

Однак, суд першої інстанції помилково вважав, що стягненню через пропуск позовної давності з відповідача на користь Банку у цій справі не підлягає вся вищезазначена заборгованість.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги Банку.

В силу вимог ст. 367 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, встановлено, що Банк у своєму позові у цій справі (а.с. 2-3) просив стягнути з відповідача на свою користь за вищезазначеним кредитним договором сторін № б/н від 23.05.2011 року заборгованість станом на 28.02.2017 року у розмірі 33126,46 грн., яка складається з: 1965,72 грн. - заборгованості за кредитом; 25846,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3260,54 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1553,64 грн. - штраф (процентна складова) (розрахунок а.с. 4-5).

Остання, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.50), підлягала частковому стягненню судом першої інстанції з відповідача на користь Банку у цій справі, а саме: заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року у розмірі 29012,28 грн. станом на 28.02.2017 року, яка складається з: 1965,72 грн. - заборгованості за кредитом; 25846,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1200,00 грн. заборгованості саме за пенею в межах однорічного строку позовної давності (а.с.126-129 Умови кредитування, розрахунок пені - докази надані Банком апеляційному суду, які можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом у цій справі, як докази передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку).

Оскільки, встановлено, що строк дії картки відповідача становить - до 04/2017 року включно (а.с.70, 131-133 фото відповідача із новою карткою, докази, надані Банком апеляційному суду, які можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом у цій справі, як докази передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку), а Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом у цій справі у 03 квітня 2017 року, тобто ще до закінчення строку виконання основного зобов'язання з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу;

Проте, встановлено, що з боку відповідача ОСОБА_3 мали місце епізодичні сплати заборгованості до квітня 2014 року, а у подальшому - щомісячні договірні списання Банком з іншої картки відповідача в погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, у тому числі до 28.02.2017 року, станом на який було нараховано Банком вищезазначену заборгованість у цій справі, (виписка про рух коштів а.с. 71-77, надана апеляційному суду банком до його апеляційної скарги у цій справі, надані Банком апеляційному суду, яка може бути прийнята до уваги апеляційним судом у цій справі, як доказ передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку), які передбачені умовами кредитування, та які відповідач не оспорювала, дії Банку у будь-якій спосіб не оскаржувала.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Останні в силу вимог ст. 264 ЦК України переривали загальний трирічний строк позовної давності для стягнення суми основного боргу (тіла кредиту та відсотків), після чого останній починав збігати заново.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, Банк мав право нараховувати проценти та комісію відповідачу за вищезазначеним кредитним договором згідно умов останнього і після закінчення строку договору до припинення зобов'язання належним виконанням, які не можна штрафними санкціями, останні також є основним боргом і до них застосовується загальний (трирічний) строк позовної давності.

Разом із тим, ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що пеня та вищезазначені штрафи (500 грн. -фіксована частина та 1553,64 грн. - процентна складова), нараховані Банком у цій справі, є різновидами однієї юридичної відповідальності - цивільної за одні і ті самі порушення умов договору відповідачем, то у разі стягнення з відповідача у цій справі на користь Банку саме пені в межах спеціальног7о (однорічного) строку позовної давності, у стягненні штрафів з відповідача на користь Банку у цій справі слід відмовити.

За таких обставин, доводи Банку, як особи, яка подала апеляційну скаргу, лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у цій справі скасувати, позов Банку задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року у розмірі 29012,28 грн. станом на 28.02.2017 року, яка складається з: 1965,72 грн. - заборгованості за кредитом; 25846,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1200,00 грн. заборгованості за пенею; в решті позову відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі часткового задоволення позову Банку у цій справі, з ОСОБА_3 на користь Банку слід стягнути судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 2942,70 грн. пропорційно до суми задоволених у цій справі позовних вимог Банку (розрахунок: сума задоволених позовних вимог Банку у цій справі 29012,28 грн. * 3360,00 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції 1600,00 грн. а.с. 37+ 1760,00 грн. а.с. 80 судовий збір за подачу апеляційної скарги до апеляційного суду)/ суму заявлених Банком позовних вимог у цій справі 33126,46 грн.).

Керуючись ст. ст. 10 ч. 4, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 368, 371 - 372, 374, 376, 381-384, п.п. 8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у цій справі скасувати.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року у розмірі 29012,28 грн. станом на 28.02.2017 року, яка складається з: 1965,72 грн. - заборгованості за кредитом; 25846,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1200,00 грн. заборгованість за пенею.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції, у розмірі 2942,70 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 14.05.2018 року, оскільки у період з 12.05.2018 року по 13.05.2018 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.