У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Савлук Т. В..,вивчивши матеріали заяви про забезпечення доказів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивач подала до суду заяву про забезпечення доказів, просила витребувати від Головного управління державної фіксальної служби у м. Києві інформацію про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах фізичною особою та/або фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 за період з 2017 року по червень 2018 року та інформацію про місце роботи, джерела отримання доходів, об'єкти оподаткування, сум нарахованих та/або отриманих доходів, суму нарахованих та/або сплачених податків, витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві інформацію про місце роботи ОСОБА_2 за період з 2017 року по червень 2018 року та інформацію щодо надходжень в Пенсійний фонд сплати від суб'єктів господарювання збору на загальнообов'язкове пенсійне страхування від сум отриманих ОСОБА_2, витребувати від Головного територіального управління Юстиції у м. Києві інформацію щодо об'єктів нерухомого майна, що зареєстровані за ОСОБА_2, витребувати від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію, щодо об'єктів нерухомого майна, що зареєстровані за ОСОБА_2

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення доказів, оцінивши наведені позивачем підстави для вжиття заходів забезпечення доказів, суд приходить до наступного.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суці. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Виходячи з предмету позову, ОСОБА_3 пред'явила позов до ОСОБА_2 з вимогами: «про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини» Просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 3000,00 грн. щомісячно та одноразово кошти на її утримання у розмірі 3 350,00 грн., починаючи з травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. ( ч. 2ст. 116 ЦПК України)

Заява про забезпечення доказів має відповідати ст. 117 ЦПК України, зокрема, в заяві про забезпечення доказів має бути зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про витребування доказів підлягає задоволенню в частині вимог щодо витребування від Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління державної фіксальної служби у м. Києві копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи за 2017 рік та 2018 рік, поданих ОСОБА_2, оскільки запитувана інформація стосується майнового стану платника аліментів, що є предметом доказування при вирішенні спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів в частині отримання інформації від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного територіального управління Юстиції у м. Києві, Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо наявності у відповідача об'єктів рухомого та нерухомого майна, оскільки позивачем не наведено обгрунтовних підстав для витребування цих доказів, з урахуванням предмету позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 84, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача - ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити частково.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві надати суду належним чином завірені копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи за 2017 рік та 2018 рік, поданих ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,( реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів - НОМЕР_1), зареєстрований за адресою м. київ, АДРЕСА_1.

В іншій частині заявлених вимог, викладених у заяві про забезпечення доказів, відмовити.

Попереджаю, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати витребувані судом докази. (ч.8 та ч.9 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до положень ч.1та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я