Справа № 201/8522/18
Провадження № 2/201/2652/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Діденко Валентина Олександрівна, приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Рудий Михайло Євгенійович про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Діденко Валентина Олександрівна, приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Рудий Михайло Євгенійович про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У своєму позові ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер їхній з відповідачем батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини. У червні 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Діденко В.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 Однак постановою приватного нотаріуса від 13 червня 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.2-4).

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1, у якому він просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер їхній з відповідачем батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини вищезазначеної квартири. У червні 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Діденко В.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 Однак постановою приватного нотаріуса від 13 червня 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.35-37).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надав до суду заяву, у якій позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви (а.с.41).

Від ОСОБА_2 також до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення первісного позову не заперечував, на задоволенні зустрічної позовної заяви наполягав (а.с.42).

Приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Діденко В.О. надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.32).

Приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Рудий М.Є. також просив слухати справу без його участі (а.с.30).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір ОСОБА_1 і ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 14 грудня 2016 року Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого Васильківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.13).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року було задоволено заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Діденко Валентина Олександрівна про встановлення факту проживання однією сім'єю. Встановлено факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спадкодавцем ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 1/5 частина указаної квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 1998 року (а.с.22). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2015 року ОСОБА_5 належала 1/10 частина квартири, а також спадкоємцю належало право власності на 1/5 частину указаної квартири після смерті ОСОБА_5, яку він прийняв спадщину фактично, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року (а.с.19-20, 23).

У встановлений законом строк ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Діденко В.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с.18). Постановою приватного нотаріуса від 13 червня 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.21).

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Таким чином, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_5 за законом, але в зв'язку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на спірну квартиру, вони позбавлені права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Діденко В.О., приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Рудий М.Є. про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити, а також задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1220, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Діденко Валентина Олександрівна, приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Рудий Михайло Євгенійович про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з: 1-коридор, 2, 3, 4 - житлові, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, житловою площею 52,8 кв.м., загальною площею 74,5 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з: 1-коридор, 2, 3, 4 - житлові, 5-кухня, 6-ванна, 7-туалет, житловою площею 52,8 кв.м., загальною площею 74,5 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев