Справа № 303/1709/18
номер рядка стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

14 листопада 2018 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за позикою, -

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 379 240,91 гривень, з яких 368 000,00 гривень основна сума заборгованості, 2359,23 гривень 3% річних, 8881,68 гривень сума інфляційних витрат. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позов мотивує тим, що 02.08.2017 року останній отримав від позивача косметичну продукцію на суму 368 000,00 гривень, вартість якої зобовязався оплатити до 31.12.2017 року. На підтвердження вищезазначеного відповідачем було складено боргову розписку. Відповідач порушив взяті на себе зобовязання і в установлений строк борг не повернув та взагалі почав уникати контактів і припинив будь яке спілкування з позивачем.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Направив на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав.

Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2017 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 косметичну продукцію на суму 368 000,00 гривень, вартість якої зобовязався оплатити до 31.12.2017 року, про що склали відповідну розписку. В даній розписці відповідач зазначив, що кошти зобов'язується повернути до 31 грудня 2017 року. (а.с.7)

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Цивільні обовязки, відповідно до ст. 14 ЦК України, виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, виконання цивільних обовязків забезпечуються засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (ст. ст. 527- 545 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування норм матеріального права повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Визначення справжньої правової природи правовідносин сторін та справжнього змісту письмового документа (розписки) є обов'язком судів.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-79цс14 та 24 лютого 2016 року у праві № 6-50цс16.

З розписки, складеної 02.08.2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_2 косметичну продукцію на загальну суму 368000 гривень. Даною розпискою також підтверджено обов'язок відповідача повернути позивачу кошти до 31 грудня 2017 року.

Згідно зі ст.ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий продавцем у майбутньому).

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов'язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов'язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

За ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Правова природа правовідносин сторін, це укладення між сторонами договору купівлі-продажу до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. У даному випадку за своєю суттю розписка є документом, який видається боржником, підтверджуючи як укладення договору купівлі-продажу, так і умови цього договору, а також засвідчує отримання відповідачем від позивача товару.

Як вбачається зі змісту розписки, вона містить дату вчинення договору, відповідно до якого відповідачем отримано товар за зазначеною ціною, строк виконання зобов'язання, а також підпис отримувача ОСОБА_3

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини « суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідач у встановлений розпискою строк, до 31.12.2017 року, грошові кошти позивачу не повернув, отже, умови договору у визначений сторонами строк відповідач не виконав, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення боргу.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року за результатами розгляду справи № 6-113 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що сума основного зобовязання складає 368000 грн., то розрахунок має виглядати наступним чином: 368000 гривень основна заборгованість, 2359,23 гривень 3 % річних, сума інфляційних збитків 8881,68 гривень.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3792,41 грн., отже з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3792,41 грн.

13 березня 2018 року між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги (а.с.43-44).

На підтвердження витрат пов'язаних з явкою до суду представника позивача ОСОБА_4 надані копії посадочних документів на потяг, дати квитків повністю співпадають з датами судових засідань, всього витрати на дорогу складають 2032,17 гривень та підлягають стягненню з відповідача. (а.с.47-49).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 138,141,247,263, 264, 265,280-283 ЦПК України, ст.ст. 11,12,14, 526, 625, 692,1046 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за позикою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 379240,91 гривень (триста сімдесят девять тисяч двісті сорок гривень 91 копійок) гривень .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3792,41 гривень (три тисячі сімсот девяносто дві гривень 41 коп) гривень судового збору та 2032,17 (дві тисячі тридцять дві гривні 17 коп.) гривень витрат повязаних з явкою до суду адвоката.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 від 16.09.1997 року , рнокпп НОМЕР_2.

Відповідач:ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3.

Повний текст рішення складено 14.11.2018 року.

Головуюча Л.В. Курах