У х в а л а

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 759/19006/17

провадження № 61-42007ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року в справі за клопотанням ОСОБА_4 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме районного суду м. Ліптовський Мікулаш, Словацька Республіка від 06 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и в:

1. 23 листопада 2017 року ГТУЮ у м. Києві направило до Святошинського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду про стягнення коштів з ОСОБА_2 в сумі 4 250 євро разом з відсотками за прострочення виплати в розмірі 5,25% на рік від суми 4 250 євро з 16 грудня 2013 року до дати погашення заборгованості.

2. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року клопотання задоволено. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Ліптовський Мікулаш, Словацька Республіка від 06 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 4 250 євро разом з відсотками за прострочення виплати в розмірі 5,25% на рік від суми 4 250 євро, з 16 грудня 2013 року до дати погашення заборгованості. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і постановлено нове судове рішення про задоволення клопотання ОСОБА_5 Визнано та надано дозвіл на примусове виконання в Україні рішення районного суду м. Ліптовський Мікулаш, Словацька Республіка від 06 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 в провадженні про сплату 2 250 євро та її приналежностей, відповідно до якого стягнуто з останнього боргову вимогу в розмірі 4 250 євро, що за курсом НБУ, станом на 05 липня 2018 року еквівалентно 130 811 грн 18 коп., разом з відсотками за прострочення в розмірі 5,25% на рік від суми 4 250 євро, з 16 грудня 2013 року до погашення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

4. 03 серпня 2018 року ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_2, надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року.

5. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду в частині задоволення клопотання про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду скасувати і прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні клопотання.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

7. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

10. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову у даній справі становить 4 250 євро, що станом на 12 листопада 2018 року за курсом НБУ еквівалентно 134 470 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн).

13. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

14. Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

15. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

16. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

17. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

18. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року в справі за клопотанням ОСОБА_4 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме районного суду м. Ліптовський Мікулаш, Словацька Республіка від 06 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк