ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1463/17

Головуючий у першій інстанції - Дикий В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/393/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бобрової І.О.,

суддів - Вінгаль В.М., Мамонової О.Є.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК",

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - м.Носівка

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 14.09.2018,

У С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39572,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 11.04.2012 між банком та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте ОСОБА_2 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 39 572,16 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що суд помилково здійснив відрахування строку позовної давності з дати останнього платежу, не врахувавши, що перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається з наступного дні після спливу строку дії картки. Строк дії кредитної карти був встановлений до 31.12.2015, в суд з позовом банк звернувся у жовтні 2017 року в межах строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 11.04.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом в розмірі 2300 грн зі сплатою 20,40 % річних за користування кредитними коштами.

Це підтверджується копією власноручно підписаної анкети-заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

У зазначеній заяві відповідач вказує, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг між ним та позивачем. Цей договір відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується, якщо жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору.

Сторонами не заперечується, що АТ КБ „ПриватБанк" зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитну картку з можливістю користуватися кредитним лімітом у розмірі, встановленому договором.

За час дії кредитного договору відповідач отримав кредитну картку НОМЕР_2, яка мала термін дії до останнього дня 12.2015.

Відповідач користувалася кредитними коштами, про що свідчить виписка по особовому рахунку клієнта ОСОБА_2 за період з 12.04.2012 по 31.03.2018 (а.с.65-69).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Пунктом 1.1.2.6 вищевказаних Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку.

Умовами визначено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками відбувається в наступному порядку:

- строк погашення процентів по Кредиту - щомісячно за попередній місяць;

- строк погашення Кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Як вказано вище, з наявної у справі інформації встановлено, що строк дії картки НОМЕР_2, виданої відповідачу, був встановлений до останнього дня грудня 2015 року.

З огляду на строк дії картки, суд першої інстанції неправомірно задовольнив заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначене узгоджується також із правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/16-ц.

Отже, перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав АТ КБ «Приватбанк» щодо нарахованої та несплаченої відповідачем спірної суми кредитної заборгованості почався з наступного місяця після дати закінчення строку дії картки - 01 січня 2016 року. До суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернулось 13.10.2017, тобто в межах строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та щодо стягнення суми заборгованості по сплаті процентів за період з 13.10.2014 (три роки до дня подання позову) до 31.12.2015.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за період з 11.04.2012 по 12.10.2014, стягнення пені, комісії та штрафів строк позовної давності пропущений.

З огляду на вказане вище, доводи апеляційної скарги є в цій частині слушними і такими, що підлягають задоволенню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що станом на 30.06.2017 у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 39 572 грн 16 коп., яка складається з: 2420 грн - заборгованості за кредитом; 31416 грн 58 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 3375 грн. 00 коп. - заборгованості по пені та комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 1860 грн 58 коп. штраф (процента складова).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Сума заборгованості за кредитом (тілом) станом на 31.12.2015 становить 2420 грн, та складається із поточної заборгованості за кредитом - 1118,30 грн та простроченої заборгованості за кредитом - 1301,70 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем (а.с.4-5).

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена з 20,40% до 34,80%, з 01.04.2015 - до 43,20%.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина друга статті 1067 ЦК України).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з пунктом 1.1.3.1.9 Умов та правил банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Обов'язком клієнта відповідно до пункту 1.1.2.3 Умов та правил є отримання виписки про стан картрахунків і про проведені операції за картрахунками.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

За змістом правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57ц12, та постанови Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №515/1844/16-ц боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано жодних доказів на підтвердження виконання банком свого обов'язку проінформувати ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки з 20,40 % до 43,20 % у спосіб, встановлений умовами кредитного договору, не менш ніж за 7 днів до таких змін.

Встановивши, що зміна відсоткової ставки з 20,40 % до 43,20% була проведена банком з порушенням умов договору, суд апеляційної інстанції вважає за можливе вирішити питання про часткове задоволення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, виходячи з попередньої (первинної) відсоткової ставки.

За період з 13.10.2014 (три роки до дня подання позову) по 31.12.3015 (останній день строку дії картки) заборгованість процентів, нарахованих із розрахунку 20,40% річних, становить 601 грн 43 коп. (2420 грн (залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 31.10.2014) :100 х 20,40% : 360 (кількість днів в розрахунковому періоді згідно із п.2.1.1.12.6 Умов та Правил) = 1 грн 37 коп (сума % за один день); 1 грн 37 коп. х 439 днів (з 13.10.2014 по 31.12.2015) = 601,43 грн).

Зазначена сума процентів разом з сумою заборгованості за тілом кредиту і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Розглядаючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення 3375 грн заборгованості за пенею та комісією, колегія суддів виходить з наступного.

Зазначена сума у розрахунку заборгованості 3375 грн значиться як комісія.

За змістом пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний, в тому числі, оплачувати комісію на умовах, передбачених даним договором.

Однак, укладений між сторонами кредитний договір, а зокрема, його складові та невід'ємні частини, що знаходяться у матеріалах справи, не містять умов щодо розміру, випадків та порядку нарахування і сплати комісії.

Тому вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення 3375 грн не підлягають задоволенню з цих підстав.

Що стосується вирішення позовних вимог про стягнення штрафів - 500 грн (фіксована частина) та 1860,58 грн (процентна складова), колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судом встановлено, що позов до суду подано 13.10.2017, а строк дії договору, який відповідає строку дії кредитної карти, закінчився 31.12.2015.

У частині третій статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Як загальна, так і спеціальна позовна давність застосовується лише за наявності відповідної заяви сторони у спорі (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15, та позиція Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 2-2370/12).

Про застосування строку позовної давності відповідачем ОСОБА_2 14.09.2018 подана відповідна заява (а.с.99).

З огляду на пропуск позивачем строку позовної давності та наявність відповідної заяви відповідача, колегія суддів вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на корить АТ КБ «ПРИВАТБАНК» штрафів на загальну суму 2360,58 грн та пені (комісії) слід відмовити.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором б/н від 11.04.2012, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 3021 грн 43 коп., та складається із суми заборгованості за тілом кредиту -2420 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом -601,43 грн.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В суді першої інстанції судові витрати позивача складають 1600 грн 00 коп. (а.с.1). Позовні вимоги задоволено на 7,64 % ((2420+601,43)= 3021,43 х 100 : 39572,16 = 7,64 %)), отже за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача на користь позивача належить стягнути 122,24 грн судового збору (1600 :100 х 7,64% =122,24).

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило 2400 грн. Апеляційна скарга також задоволена на 7,64 % (3021,43 х100 :39572,16). Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 183,36 грн (2400 :100 х 7,64% =183,36).

Загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 305,60 грн (122,24 +183,36= 305,60).

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (17145, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) 3021 грн 43 коп. (три тисячі двадцять одну гривню сорок три копійки) заборгованості за користування кредитом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (17145, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 305 грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

В.М.Вінгаль

О.Є.Мамонова

Повний текст складений 17.12.2018.