РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

з участю сторін:

позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

її представника адвоката ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3,

його представника - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із цивільним позовом до свого чоловіка ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що є власником жилого будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, який придбала на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2005 року. У цьому будинку, крім неї, зареєстровані відповідач ОСОБА_3, її діти та онуки. Відповідач в будинку не проживає більше року та не допомагає по утриманню будинку, не сплачує комунальних платежів. На усні прохання щодо зняття з реєстрації відповідач не відреагував. У звязку з цим просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, та зобовязати Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області зняти його з реєстрації за даною адресою. (Надалі позовні вимоги ОСОБА_1 уточнила).

Ухвалою суду від 12 вересня 2017 року відкрите провадження в даній справі.

За клопотаннями позивача щодо необхідності заміни її представника та використання права щодо надання їй професійної правничої допомоги, в засіданнях у справі кілька раз оголошувалась перерва.

16 листопада 2017 року відповідачем у справі ОСОБА_3 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 аргументував тим, що з ОСОБА_1 вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1998 року, від якого у них 11 жовтня 1998 року народилась дочка ОСОБА_5. Будинок, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, було придбано ними у шлюбі за спільні сімейні кошти у 2005 році, однак право власності на нього було зареєстровано за дружиною. На даний час відносини між ним та дружиною значно погіршилися, з листопада 2016 року остання не допускає його до житла, вважає себе одноосібним власником будинку, а тому ОСОБА_3 вимушений проживати у іншому місці. У звязку з цим просив суд провести поділ спільного майна подружжя і визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку (Надалі зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 також уточнив).

В порядку забезпечення доказів ОСОБА_3 просив зобовязати КП «Волинське ОБТІ» виготовити технічну документацію та провести оцінку спірного будинку.

Первісний позов з підстав викладених у зустрічному позові, а саме у звязку з тим, що являється співвласником спірного будинку, ОСОБА_3 заперечив повністю.

Ухвалами суду в даній справі від 16 листопада 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задоволено також клопотання ОСОБА_3 щодо забезпечення доказів, у звязку з чим відстрочено сплату судового збору в повному обсязі до виготовлення технічної документації на житловий будинок.

У звязку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено в новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України, ухвалою суду в даній справі від 26 грудня 2017 року постановлено перейти до розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, починаючи зі стадії підготовчого провадження.

22 січня 2018 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про уточнення зустрічних позовних вимог, за якою з врахуванням виготовленої технічної документації на спірний будинок, встановлення факту його самочинної добудови, просив провести поділ спільного майна подружжя і визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, загальною площею 55,3 м2 з господарськими будівлями та спорудами згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8765014 від 27.10.2005 року, реєстраційний номер 11504285 та технічного паспорту від 26 жовтня 2005 року, без врахування самочинної добудови хліва (В), прибудови (А2), загальною площею 45,3 м2, прибудови (А3) загальною площею 21,4 м2, згідно технічного паспорту на обєкт нерухомого майна від 22 грудня 2017 року.

22 січня 2018 року ОСОБА_3 подано до суду та позивачу за первісним позовом відзив на її позовну заяву, за яким первісні позовні вимоги щодо втрати права користування житловим приміщенням він заперечив повністю з підстав наведених у зустрічній позовній заяві, оскільки є співвласником спірного житлового будинку. Разом з тим зазначив також, що не проживає у спірному житловому будинку з листопада 2016 року, а причини тому є поважними та не залежать від його волі, оскільки ОСОБА_1 не допускає його до будинку, знищила його особисті речі, тощо. Більше того, позивач за первісним позовом звернулась до суду у вересні 2017 року, тобто в межах одного року, визначеного ст.405 ЦК України, на яку посилається у позовній заяві як на підставу позовних вимог, хоч лише після закінчення цього строку (в даному випадку - у листопаді 2017 року) член сімї власника житла може втратити право користування цим житлом.

22 січня 2018 року ОСОБА_1 подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, за яким зустрічний позов заперечила повністю. Зазначила, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано, однак проживати окремо вони почали з листопада 2016 року. Ствердила, що ОСОБА_3 ніхто з дому не виганяв, він самостійно пішов проживати до теперішньої своєї співмешканки ОСОБА_6 за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Нова, будинок 5. За весь час окремого проживання жодного разу не виявляв бажання вселення у спірний житловий будинок, а всі витрати по утриманню спірного майна вона несе самостійно. В період відсутності ОСОБА_3 в будинку, за свій рахунок здійснила у ньому невідємні покращення: провела опалення, виконала ремонт котельні, змінила вікна. Заперечила також можливість віднесення вказаного будинку до спільної сумісної власності подружжя, зазначивши, що його було придбано у шлюбі, однак за кошти, які належали їй особисто. Гроші на придбання даного будинку вона отримала від своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які з цією метою продали свій будинок у селі Мельники Шацького району Волинської області та виїхали на постійне місце проживання до своєї дочки у спірний будинок. Кошти від продажу батьківського будинку також пішли на проведення добудови та реконструкцію спірного будинку. ОСОБА_3 не дбав про благополуччя сімї, заробітку додому не приносив. З 1997 року сплачував аліменти на дітей від попереднього шлюбу та мав заборгованість по них, у звязку з чим також на його майно органами Державної виконавчої служби накладався арешт.

Ухвалою суду в даній справі від 23 січня 2018 року відкладено підготовче судове засідання та задоволено клопотання ОСОБА_1 щодо витребування з Володимир-Волинської державної нотаріальної контори спадкової справи по смерті ОСОБА_7 (батька ОСОБА_1В.), що помер 28.01.2014 року.

В судовому засіданні 05 лютого 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення первісного позову за якою зазначила, що з моменту подання первісного позову до часу розгляду справи змінився сімейний стан сторін, а саме рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 жовтня 2017 шлюб між сторонами розірваний, а тому ОСОБА_3 перестав бути членом сімї власника будинку. А тому у ОСОБА_1 зявилися правові підстави для визнання свого колишнього чоловіка таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. В той же час, оскільки втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації, ОСОБА_1 відмовилася від своїх позовних вимог щодо зняття ОСОБА_3 з реєстрації у спірному житловому будинку.

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 було подано до суду відзив на уточнену зустрічну позовну заяву від 22 січня 2018 року. У даному відзиві ОСОБА_1 заявлені до неї зустрічні позовні вимоги заперечила з підстав наведених раніше, в той же час звернула увагу на безпідставне включення до ціни позову про поділ майна вартості самочинно збудованого погребу із шийкою, яка згідно інвентаризаційної оцінки становить 70617 гривень (тобто на 1/5 безпідставно збільшено ціну позову), а також на відсутність у ОСОБА_3 коштів на придбання спірного будинку, оскільки у нього в цей же час існувала заборгованість по сплаті аліментів.

Ухвалою суду в даній справі від 05 лютого 2018 року повторно відкладено підготовче засідання в справі у звязку із задоволенням клопотань сторін про витребування доказів:

- ОСОБА_3 про витребування у приватного нотаріуса Володимир-Волинського нотаріального округу ОСОБА_9 матеріалів нотаріальних справ по укладенню договору від 12.08.2005 року щодо купівлі продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, село Чесний Хрест, вулиця Сільська, 2, та договору купівлі-продажу від 06.12.2005 року земельних ділянок площею 0.25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) та 0.2317 га (для ведення особистого підсобного господарства), що також знаходяться за вказаною вище адресою;

- ОСОБА_1 про витребування з відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Волинській області інформації щодо сплати ОСОБА_3 аліментів з 1997 року по даний час.

Після вчинення усіх підготовчих дій ухвалою суду від 26 лютого 2018 року закрите підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги за уточненим первісним позовом підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а зустрічний позов заперечили повністю з підстав наведених у своєму відзиві на позовну заяву та відзиві на уточнену позовну заяву.

Разом з тим в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в заперечення зустрічних позовних вимог доповнила, що спірний будинок з моменту його придбання по даний час зазнав значної реконструкції та був самочинно перебудований, станом на даний час не введений в експлуатацію та є новоствореним майном, а тому визнання права власності на нього (в тому числі і на 1/2 спірного будинку) в силу ст.331 ЦК України до завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію, - є неможливим.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнений первісний позов заперечили повністю, з підстав, викладеними у його відзиві на позовну заяву, а свої зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Підтримуючи свої зустрічні позовні вимоги в судовому засіданні ОСОБА_3 визнав той факт, що частину коштів, за які було придбано спірний житловий будинок, його колишня дружина ОСОБА_1 отримала від своїх батьків, які перед тим продали свій будинок у селі Мельники Шацького району Волинської області. Однак разом із цими коштами на придбання спірного житлового будинку були витрачені і кошти, отримані у його батьків, а також кошти, які він заробляв власною працею. Крім вкладення особисто зароблених коштів у придбання спірного будинку також зазначив, що брав безпосередню участь своєю фізичною працею у здійсненні будівельних робіт по його добудові.

Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 також доповнила, що у 2005 році спірний будинок купувався під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі та за їхні спільні кошти, частина з яких фактично була отримана від батьків сторін, однак в будь-якому випадку цей будинок на той час придбавався в інтересах сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_10, а тому є їх спільною сумісною власністю подружжя.

За клопотанням позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15.

ОСОБА_11 пояснила, що є дочкою ОСОБА_1, а ОСОБА_3 був для неї до розлучення із матірю вітчимом. По суті справи вказала, що будинок № 2 по вулиці Сільській у селі Чесний Хрест був придбаний її матірю ОСОБА_1 за кошти отриманими від продажу у 2005 році будинку її дідуся ОСОБА_7 та бабусі ОСОБА_8, що знаходився у селі Мельники Шацького району Волинської області. Після цього дідусь та бабуся також переїхали у село Чесний Хрест, де проживали разом із ними до своєї смерті. Вітчим ОСОБА_3 жодної копійки у будинок не вклав. Кошти на прожиття заробляла її мати, яка вимушена була виїжджати на заробітки закордон. Останнім часом ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями. В цей час мати знаходилась закордоном, а вона вимушена була проживати із вітчимом. Тоді відносини між ними зіпсувалися, постійно в сімї виникали конфлікти та сварки. У листопаді 2016 року вітчим самостійно зібрав свої речі та перейшов проживати із спірного будинку до будинку ОСОБА_6, де проживає і на даний час. Ніхто його з дому не виганяв. Вважає, що спірний будинок по закону належить її матері.

ОСОБА_12 пояснив, що є кумом ОСОБА_1 та колишнім сусідом у селі Мельниках Шацького району Волинської області. Зазначив, що був свідком як у нотаріуса ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_7 продали у 2004 році свій будинок у селі Мельники ОСОБА_15, а взамін купили інший будинок у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району, куди переїхали проживати. Вказав, що на той час ОСОБА_1 була заміжньою за ОСОБА_3, і будинок в селі Чесний Хрест придбавався ними саме в інтересах вказаної сімї. Батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 переїхали у село Чесний Хрест для того щоб проживати разом із дочкою та її сімєю, оскільки були вже похилого віку.

ОСОБА_13 пояснила, що є подругою та кумою для ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Першу знає з дитинства, разом по сусідству виросли, навчалися, а потім їздили на заробітки закордон. Зазначила, що ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_7 продали у 2004 році свій будинок у селі Мельники Шацького району, а взамін за ці кошти купили інший будинок у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району, куди переїхали проживати. У придбаному будинку повинна була проживати ОСОБА_1 разом із своєю сімєю (батьками і дітьми) та чоловіком ОСОБА_3 Вказала, що останній жодних коштів та особистих зусиль у придбання будинку та подальшу його реконструкцію не вкладав.

ОСОБА_14 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 Вказала, що їй стало відомо із слів покійних батьків про те, що вони продали свій будинок у селі Мельники Шацького району, а за отримані кошти придбали для своєї дочки ОСОБА_1 у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району інший будинок, куди також переїхали жити. Зазначила, що даний будинок купувався в інтересах сімї ОСОБА_1 і її чоловік ОСОБА_3 також проживав у ньому, однак у 2016 році пішов жити до іншої жінки. До цього моменту від одруження ОСОБА_3 жили разом однією сімєю.

ОСОБА_15 опитаний в режимі відеоконференції підтвердив придбання ним у ОСОБА_7 у відповідності до нотаріально завіреного договору дарування від 28 січня 2004 року, земельної ділянки із будинком, що знаходиться в с. Мельники по вулиці 17-го Вересня, 60, Шацького району Волинської області.

За клопотанням відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_6.

ОСОБА_16 пояснила, що є сусідкою сімї ОСОБА_3 у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району. В судовому засіданні зазначила, що будинок в селі Чесний Хрест був придбаний за спільні кошти вказаної сімї, які складалися із коштів від проданого ОСОБА_1 у селі Мельники Шацького району будинку, також коштів, які надали для придбання будинку батьки ОСОБА_3 (в тому числі надали продавцю будинку в рахунок його придбання 12 мішків цукру та кошти від продажу власної ялової корови). Крім того свідок зазначила, що за весь час поки знає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 бачила, що вони тривалий час жили як одна сімя. Обидва вони є працьовитими людьми, разом посилено працювали для покращення добробуту своєї сімї. В той час, коли ОСОБА_1 виїздила до ОСОБА_20 на заробітки ОСОБА_3 доглядав її дітей та батьків. В той же час, коли батьки ОСОБА_1 померли, саме ОСОБА_3 організовував їх похорони. Зі слів ОСОБА_7 чула, що якби не ОСОБА_3, то їхня сімя могла б пропасти. Відносини між ОСОБА_3 зіпсувалися у листопаді 2016 року, після того як ОСОБА_3 вигнали з дому.

ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_3 вже тривалий час є його односельчанином та був співробітником. Також вказав, що ОСОБА_3 весь час працював на благо своєї сімї. Разом із дружиною вони придбали будинок у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району, в якому довгий час спільно проживали.

ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначила, що є рідною сестрою ОСОБА_3 Пояснила, що її брат із ОСОБА_1 перебували у шлюбі близько 20 років. Від шлюбу мають дочку. Раніше їхня сімя проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку батьків ОСОБА_1. Однак у 2005 році спільними зусиллями придбали інший будинок в селі Чесний Хрест по вулиці Сільська, 2. Разом його ремонтували та разом здійснили до нього прибудову. Знає, що вказаний будинок купували, як за кошти батьків ОСОБА_1 від продажу їх будинку у селі Мельники Шацького району, а так само за спільні сімейні кошти та кошти батьків ОСОБА_3, які також допомагали у його придбанні. Також свідок пояснила, що їй відомо про те, що її брата ОСОБА_3 побила, вигнала з дому та спалила особисті речі дочка ОСОБА_1, яка із останнім перебуває у неприязних відносинах.

ОСОБА_19 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 у селі Чесний Хрест Володимир-Волинського району Волинської області та знає їх вже давно. Будинок по вулиці Сільська, 2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали у шлюбі разом для своєї сімї. До придбання вказаного будинку обидва важко працювали, заробляли кошти. У цьому ж будинку вони здійснили добудову кімнат, таким чином розширили житлову площу. Туди ж до своєї смерті переїхали проживати батьки ОСОБА_1, яких фактично доглядав ОСОБА_3 та їх поховав. Також ОСОБА_3 здійснював догляд і за дітьми ОСОБА_1 від першого шлюбу та за їх спільною дитиною в час, коли мати перебувала на заробітках закордоном. Вважає, що конфлікти у сімї близько двох років назад почалися з вини дочки ОСОБА_1 ОСОБА_11, з якою у ОСОБА_3 не склалися відносини.

ОСОБА_6, яка є також сусідкою ОСОБА_3, надала аналогічні пояснення свідку ОСОБА_19, позитивно охарактеризувала ОСОБА_3, а разом з тим зазначила, що в даний час вона із своїм чоловіком прийняли його проживати до своєї хати, оскільки ОСОБА_1 вигнала його із свого дому, а дочка знищила його особисті речі які там знаходились. В даний час ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 до будинку не впускають та несправедливо в судовому порядку намагаються позбавити його права на житло.

За поданими сторонами та витребуваними судом письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти.

ОСОБА_3 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюб 24 жовтня 1998 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 011896.

За повідомленням Шацької селищної ради Шацького району Волинської області № 2680 від 20 листопада 2017 року, згідно витягу з погосподарської книги № 3 за 2001-2005 роки Шацької селищної ради про те, що в селі Мельники Шацького району на той час проживали: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_11. Згідно п.16 погосподарської книги дочка ОСОБА_1 разом з дітьми вибули 25 березня 2003 року на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Голова домогосподарства ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_8 вибули 27 січня 2004 року на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 433997, стверджується, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище Каленик) є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_7

У відповідності до нотаріально завіреного договору дарування від 28 січня 2004 року, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_15 належну йому на праві власності земельну ділянку, що знаходиться в с. Мельники по вулиці 17-го Вересня, 60, Шацького району Волинської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

У відповідності до копії договору купівлі-продажу від 12 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_22 продав, а ОСОБА_1 придбала за 8000 гривень будинок за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2. Біля цього будинку знаходились такі господарські будівлі і споруди: Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г вбиральня, 1-2 огорожа, ворота.

При цьому при укладенні вказаного вище договору купівлі-продажу був присутнім ОСОБА_3, який подав нотаріусу, посвідчену останнім заяву від 12 серпня 2005 року, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, про те, що дає свою згоду на купівлю його дружиною ОСОБА_1 за їхні спільні кошти житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, місцезнаходження якого: с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, Володимир-Волинського району Волинської області, за ціну та на умовах на її розсуд.

Згідно копії витягу з Державного реєстру правочинів № 1346175 від 12 серпня 2005 року, вказаний договір купівлі-продажу № 769030 було зареєстровано.

У відповідності до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8765014, 27 жовтня 2005 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на спірний будинок за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2.

У відповідності до копії поданого позивачем технічного паспорта на обєкт нерухомого майна від 26 жовтня 2005 року, виготовленим на замовлення ОСОБА_1, вона є власником житлового будинку загальною площею 55,3 м2, який знаходиться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, вул. Сільська, 2. Будинок на той час складався із кухні (1-1) площею 11 м2, двох житлових кімнат (1-2) площею 11,4 м2, (1-3) площею 24,1 м2, коридору (1-4) площею 6 м2, кладової (1-5) площею 2,8 м2. На прибудинковій території за вказаною адресою знаходились також: сіни (А) площею 10,8 м2, сходи (А1), літня кухня (Б1), хлів (В1), вбиральня (Г), ворота (1) та огорожа (2).

Згідно сторінок будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у ІНФОРМАЦІЯ_3, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні в даному будинку зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 28 березня 2003 року, а також ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26. У будинку також були зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які померли. ОСОБА_3 знімався з реєстрації у 2007 році, однак повторно був зареєстрований у спірному будинку 30 січня 2008 року.

У відповідності до копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯБ № 664625 та ЯБ № 664626 від 17 липня 2007 року, а також довідки відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинському ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.171-35/111-18 від 31.01.2018 року, ОСОБА_1 зареєстрована власницею двох земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0, 25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 2317 га, що знаходяться у с. Чесний Хрест Селецької сільської ради Володимир-Волинського району.

Поданою ОСОБА_1 в судовому засіданні фотокарткою із зображенням її батьків на фоні спірного будинку, остання підтведжує, що вони проживали у ньому до дня їх смерті.

Паспортом громадянина України серії АС 466575, виданого 29 грудня 1998 року стверджується, що ОСОБА_1 є зареєстрованою у спірному будинку з 28 березня 2003 року.

У паспорті громадянина України серії АС 249695, виданого 27 травня 2008 року на імя ОСОБА_3 також міститься штамп про його реєстрацію у спірному будинку від 30 січня 2008 року.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 016444 стверджується, що ОСОБА_8 померла 05 січня 2006 року.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 149482 стверджується, що ОСОБА_7 помер 26 січня 2014 року.

Згідно повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 108/01-16 від 30 січня 2018 року, спадкова справа після померлого 26.01.2014 року ОСОБА_7 не заводилася.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Технічним паспортом на обєкт нерухомого майна від 22 грудня 2017 року, виготовленим на замовлення ОСОБА_3, встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, 2, протягом 2005-2017 років було реконструйовано.

Зокрема вказаним документом в порівнянні із технічним паспортом на цей же будинок від 26 жовтня 2005 року встановлено факт знесення протягом вказаного часу коридору (1-4) площею 6 м2, кладової (1-5) площею 2,8 м2, на прибудинковій території були знесені сіни (А) площею 10,8 м2, сходи (А1), літня кухня (Б1), які були визначені технічним паспортом від 2005 року.

Натомість, згідно технічної документації за 2017 рік було проведене самочинне будівництво прибудов (А2, А3, А4, А5), які складаються із житлової площі: коридору (1-1) площею 13,9 м2, ванної (1-2) площею 4 м2, кухні (1-3) площею 17, 1 м2, паливної (1-4) площею 21, 4 м2, кімнати (1-8) площею 10, 3 м2, а також сходів (А4) та погребу з шийкою (А5) площею 45, 9 м2. В той же час на прибудинковій території було самочинно збудовано хлів (В), перебудовано вбиральню (З) та змонтовано дворовий водогін.

Заслухавши пояснення сторін, опитавши заявлених ними свідків та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні правовідносини, які виникли між сторонами, та прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 57 СК України встановлюються винятки із загального правила набуття спільної сумісної власності подружжя, зокрема: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У відповідності до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Таким чином, норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна.

За змістом цих норм належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Як встановлено в судовому засіданні, спірний будинок сторонами було придбано 12 серпня 2005 року, тобто під час їх спільного проживання у зареєстрованому шлюбі.

Спірний будинок було придбано на підставі укладеного від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу, який у відповідності до ст.657 ЦК України було нотаріально посвідчено. Право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_1 27 жовтня 2005 року.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з матеріалів справи під час укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності щодо спірного житлового будинку, жодної домовленості між сторонами щодо права володіння, користування чи розпорядження придбаним майном не було.

У відповідності до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

На підставі ч.ч. 3-5 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відтак, у відповідності до вказаних вище норм, під час оформлення купівлі-продажу спірного будинку ОСОБА_1 жодним чином не обумовила факт придбання нею спірного будинку за власні кошти саме у приватну власність.

Натомість у відповідності до вимог Закону ОСОБА_3 12 серпня 2005 року під час укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності на спірний будинок за ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву, за якою він надав свою згоду на купівлю дружиною ОСОБА_1 за їх спільні кошти житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вулиця Сільська, 2.

Дана заява ОСОБА_3 його дружиною ОСОБА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу не оспорювалась, напроти вона стала правовою підставою, яка надала можливість укласти такий договір.

Разом з тим в судових засіданнях встановлено, що сторони після укладення вказаного договору купівлі-продажу спільно проживали у спірному будинку однією сімєю з 2005 по 2016 рік.

Отже, суд прийшов до висновку про те, що вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений від імені ОСОБА_1 в інтересах її сімї, створив обовязки щодо його придбання також для ОСОБА_3

Вказаний факт в судових засіданнях також був підтверджений і свідками, причому заявленими з обох сторін.

В судових засіданнях ОСОБА_1 не доведено факту, що спірний будинок у селі Чесний Хрест було придбано лише за її особисті кошти (зокрема отриманими від продажу її батьківського будинку у селі Мельники Шацького району).

Навпаки така позиція ОСОБА_1 суперечить доказам у справі.

Крім заяви ОСОБА_3 у справі нотаріуса щодо оформлення ним договору купівлі-продажу будинку встановлено також, що він за період спільного проживання у сімї із ОСОБА_1 постійно працював, від чого отримував доходи, а отже здійснював також свій вклад в утримання і розбудову сімї.

Крім того встановлено, що сторони проживали у спірному будинку разом однією сімєю після його придбання ще понад 11 років. За цей час до будинку було проведено добудову, його приміщення зазнали істотних невідємних покращень, і вказаний факт сторонами не оспорювався.

Усі опитані свідки у справі, крім дочки позивача за первісним позовом та її куми - ОСОБА_11 і ОСОБА_13, вказали що будинок придбавався сторонами в інтересах їх сімї, і ОСОБА_3 також здійснював вклад у його розбудову своєю особистою працею.

За таких обставин, оскільки спірний будинок було придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час їх спільного проживання у зареєстрованому шлюбі, в інтересах сімї та за спільні сімейні кошти, він є спільним сумісним майном подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 та 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

При вирішенні справ про поділ спільного майна подружжя мають значення такі обставини як обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, за якими у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Лише у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що набутий сторонами в період шлюбу будинок у селі Чесний Хрест по вулиці Сільській, 2, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1

При цьому сторонами не було доведено питомої ваги часток вкладу кожного з них власними коштами та прикладених зусиль у придбання даного будинку, а тому із врахуванням презумпції рівності часток він повинен бути поділений судом між сторонами порівно.

При цьому суд відхиляє доводи сторони ОСОБА_1 про неможливість визнання права власності на будинок у звязку із його самочинною реконструкцією.

Відповідно до статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У відповідності до наявних в матеріалах справи технічних паспортів щодо спірного будинку за 2005 та 2017 роки вбачається, що частина спірного будинку, яку ОСОБА_3 просить поділити між сторонами побудована ще у 1970 році та не є самочинним будівництвом і новоствореним майном.

Самочинним будівництвом в даному випадку є: прибудови (А2, А3), погріб з шийкою (А5) та хлів (В) згідно технічного паспорта 2017 року, які не є предметом позову щодо поділу спільного майна подружжя.

Разом з тим, ОСОБА_3 у позові просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку згідно технічного паспорта за 2005 рік, до складу якого входили: кухня (1-1) площею 11 м2, дві житлові кімнати (1-2) площею 11,4 м2, (1-3) площею 24,1 м2, коридор (1-4) площею 6 м2, кладова (1-5) площею 2,8 м2.

Однак у звязку із проведеною прибудовою до будинку коридор (1-4) площею 6 м2, кладова (1-5) площею 2,8 м2 були знесені, а на їх місці самочинно збудовано прибудову (А2).

В даному випадку суд не може визнати право власності на неіснуюче (знесене) майно, а тим більше проводити поділ неіснуючого майна між подружжям.

У звязку з наведеним зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає лише частковому задоволенню щодо поділу між колишнім подружжям у рівних частках кімнат, які входили до складу спірного житлового будинку на момент його придбання у 2005 році та збереглися після проведення його добудови станом на теперішній час, а це: кухня (1-1) площею 11 м2, та дві житлові кімнати (1-2) площею 11,4 м2, (1-3) площею 24,1 м2 (згідно технічного паспорта на обєкт нерухомості станом на 2005 рік), що відповідають існуючій на даний час частині житлового будинку (А1), який складається із кімнат 1-5, 1-6, 1-7, - загальною площею 47,8 м2 (згідно технічного паспорта на обєкт нерухомості станом на 2017 рік).

Поділу також підлягає хлів (В1), який зберігся по даний час у стані існуючому на момент придбання спірного житлового будинку.

Задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 безпосередньо тягне за собою необхідність відмови у задоволенні первісного позову, адже встановлено, що він є співвласником спірного житлового будинку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України вправі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а позбавлення його права користування своїм майном буде протиправним.

Разом з тим ОСОБА_1 в судовому засіданні не було доведено факту відсутності її колишнього чоловіка ОСОБА_3 у спірному будинку: 1. без поважних причин; 2. у строк понад 1 рік.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. ст.ст. 12-13, 81, 89, 141, 263-268,270 ЦПК України, на підставі ст. ст. 57-60, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 369, 372 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку (А1), який складається із кімнат 1-5, 1-6, 1-7, - загальною площею 47,8 м2, а також на 1/2 частину хліву (В1), що знаходяться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, буд.2, без врахування самочинно збудованих: погребу з шийкою (а5) площею 45,9 м2, житлової прибудови (А2) площею 52,90 м2, прибудови (А3) площею 23,7 м2, хліву (В) площею 72 м2, вбиральні (З) площею 1 м2, сходів (А4) та дворового водогону, - згідно технічного паспорта на обєкт нерухомого майна виготовленого комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22 грудня 2017 року.

Іншу 1/2 частину житлового будинку (А1), який складається із кімнат 1-5, 1-6, 1-7, - загальною площею 47,8 м2, а також 1/2 частину хліву (В1), що знаходяться за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Чесний Хрест, вул. Сільська, буд.2, без врахування самочинно збудованих: погребу з шийкою (а5) площею 45,9 м2, житлової прибудови (А2) площею 52,90 м2, прибудови (А3) площею 23,7 м2, хліву (В) площею 72 м2, вбиральні (З) площею 1 м2, сходів (А4) та дворового водогону, - згідно технічного паспорта на обєкт нерухомого майна виготовленого комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22 грудня 2017 року, - залишити у власності ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 960 гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 травня 2018 року.

Головуючий суддя: /--/ підпис.

З оригіналом вірно.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер