У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 квітня 2018 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Муньос ОСОБА_2 Антоніо де Хесуса про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Муньос ОСОБА_2 Антоніо де Хесуса та просить розірвати шлюб між нею та останнім, зареєстрований 25.12.1984 року у палаці одруження виконкому Жданівської міської ради народних депутатів Донецької області, УРСР.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху по наступним підставам.

Так, вказана позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки не містить:

- повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто не зазначено місце народження відповідача, його адреса проживання в Домініканській Республіці; наявність (або відсутність) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам;

- зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, викладену у позовній заяві, а саме: факт виїзду відповідача на постійне проживання до Домініканської Республіки, факт проживання самої позивачки та відповідача у 1985-1986 роках разом у м.Вільногірську, в квартирі АДРЕСА_1 (нині Молодіжна), факт того, що відповідач залишив у м.Вільногірську належні йому речі; наявність спору між сторонами;

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- не зазначені докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, позивачем не зазначено, які саме з поданих нею доказів підтверджують зазначені нею у позовній заяві обставини, чи подані нею всі наявні у неї докази, копії яких додано до заяви (п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України), до того ж взагалі відсутні докази спільного проживання сторін на території України.

До того ж, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Ст. 80 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невідємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Відтак суд, який відкриває провадження у справі, зобовязаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про субєктів, які є резидентами країн учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі Гаазька конвенція) застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією. Якщо суд не дотримується вказаного порядку, то це безумовне процесуальне порушення, яке тягне за собою скасування судового рішення. Якщо ж у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 ).

В такому разі саме на позивача покладається обовязок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Разом з тим, з позову вбачається, що відповідач є громадянином і проживає у Домініканській Республіці, постійного місця проживання чи реєстрації в Україні не мав і не має, однак позивачкою не зазначено місце проживання відповідача у Домініканській Республіці, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб.

До того ж, позивачка не надала до суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову Домініканської Республіки.

Крім того, позивачкою не надано доказів, що зазначене нею у позові майно належить саме відповідачу, а не іншій особі, не вказані дані про останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення її недоліків в ході якого позивачу необхідно:

- зазначити повний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- зазначити відомості про наявність (або відсутність) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам;

- зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, викладену у позовній заяві;

- вказати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

- вказати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

- зазначити, які саме з поданих нею доказів підтверджують зазначені нею у позовній заяві обставини, чи подані нею всі наявні у неї докази, надати докази спільного проживання сторін на території України;

- надати суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову Домініканської Республіки.

Керуючись ст.174-175, 177, 185, 186, 258-260, 353 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Муньос ОСОБА_2 Антоніо де Хесус про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви в розмірі 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Борцова