Провадження №: 4-с/752/209/18
У Х В А Л А

іменем України

20.11.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Павлюк В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Едуарда Миколайовича, заінтересована особа - ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територілаьного управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Е.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2007, виданого 16.10.2017 р. Голосіївським районним судом м. Києва.

В обгрунтування скарги зазначає, що на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавче провадження № 35466953 з примусового виконання виконавчоло листа № 2-2007 від 16 жовтня 2017 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 388 235,85 грн. Постановою від 20 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження.

На думку заявника, під час виконавчих дій були допущені численні порушення закону, оскільки в усіх документах виконавчого провадження вказується неіснуючий виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 2-2007 від 16.10.2017 р., виданий Апеляційним судом м. Києва. Виконавче провадження, на його думку, було відкрито з порушенням вимог ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки заявник був зарестрований за адресою: АДРЕСА_1.

Просить суд:

- визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження №35466953 від 30.11.2012 р., відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2007р., виданого Апеляційним судом міста Києва 16.10.2007р.,

- зобов'язати головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Е.М. закрити вказане виконавче провадження № 35466953 та усунути порушення закону, пов'язанні з проведенням виконавчих дій,

- зобов'язати Головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Е.М. припинити тимчасове обмеження відносно його у праві виїзду за межі України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 26)

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги та просив задовольнити скаргу з вищевказаних підстав.

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишин Е.М. в судове засідання не з"явився.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 також у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою від 30 листопада 2012 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в місті Києві Власюк С.В. було відкрито виконавче провадження № 35466953 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2007, виданого 16 жовтня 2007 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 388 235,85 грн. (а.с. 6)

Постановою від 15 липня 2013 року державного виконавця накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення та оголошена заборона на його відчуження. (а.с. 12)

З матеріалів, доданих до скарги, вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року задоволено подання державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Киві Коблош О.Й. Постановлено обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання останнім зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням згідно виконавчого документа № 2-2007 від 16.10.2007 р. (а.с. 18)

Постановою від 22 травня 2018 року головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Е.М. виконавчий дкумент повернено стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв"язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення). (а.с. 20)

Постановою від 01.06.2018 року головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Е.М. скасована постанова від 22 травня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. (а.с. 21)

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Звертаючись у суд з даною скаргою, заявник зазначає, що виконавче провадження, на його думку, було відкрито з порушенням вимог ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він був зарестрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до відповідного органу державної виконавчої служби.

Доводи скарги про те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження на виконання виконавчого документу не за місцем проживання боржника є безпідставними, оскільки вбачається, що 16 жовтня 2007 року Голосіївським раонним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2-2007, де зазначено, що боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 7 зв.)

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається заявник, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Підстав для закриття виконавчого провадження № 35466953 суд не вбачає, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави закінчення виконавчого провадження.

Так, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконаннярішення Європейського суду з прав людини, тощо.

Скаржником не наведено підстав для закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог вказаної норми, а закриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», якими було передбачено закриття виконавчого провадження, втратили чинність 26 грудня 2002 року на підставі Закону України №327-15 від 28 листопада 2002 року.

Обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання останнім зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням згідно виконавчого документа № 2-2007 від 16.10.2007 р., застосовані державним виконавцем на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, яка на даний час є чинною, а тому підстав для зобов"язання державного виконавця припинити тимчасове обмеення суд не вбачає.

Керуючись статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишина Едуарда Миколайовича, заінтересована особа - ОСОБА_3 - залишити без задоволення

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя