Справа № 513/329/18
Провадження № 2/513/444/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно перерахованих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 безпідставно перераховані грошові кошти в розмірі 5000 гривень та судові витрати по справі.

Свій позов обґрунтував тим, що 11 липня 2017 року він помилково перерахував грошові кошти у розмірі 5000 гривень на особистий рахунок ОСОБА_2 з призначенням платежу переказ особистих коштів, що підтверджується квитанцією ПАТ КЮ «Приват банк» від 11.07.2017 року № DNHLH7BW0190JW.

Жодних договірних відносин чи усних домовленостей між позивачем та відповідачем на перерахування коштів не було, немає родинних відносин, ділових стосунків чи інших зобовязань.

З метою повернення грошових коштів, позивач звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення грошових коштів, однак відповідач проігнорував його та кошти не повернув.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити, надав згоду на заочний розгляд (а.с. 39).

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не зявився, не повідомив суд про поважні причини неявки, не подав відзиву (а.с. 31, 37). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 38).

За правилами ст.280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом встановлено, що 11 липня 2017 року позивачем ОСОБА_1 на картковий рахунок № 157966 відповідача ОСОБА_2, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» були перераховані грошові кошти у розмірі 5000 гривень.

Факт перерахування позивачем вказаних коштів та їх зарахування на картку відповідача № 157966 підтверджується дублікатом квитанції № DNHLH7BW0190JW від 11 липня 2017 року (а.с. 7).

13 грудня 2017 року позивач направив відповідачу ОСОБА_2 претензію про повернення безпідставно перерахованих коштів, яку ОСОБА_2 отримав 19 грудня 2017 року, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8-9).

Відповідно дост.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Обєктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судом встановлено, що кошти помилково без наявності правових підстав були перераховані позивачем ОСОБА_1 на банківську картку № 157966, що належить відповідачу ОСОБА_2, призначення платежу: переказ особистих коштів, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими відповідачем.

Тому, у ОСОБА_2 відсутні підстави для отримання і зберігання перерахованих коштів. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13 та від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012.

Відповідно до п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковим переказом є рух певної суми грошових коштів, внаслідок якого відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (п.1.23 ст.1 цього закону).

Отже, відповідальність та ризик збитків від здійснення операцій несе саме відповідач, який являється неналежним отримувачем грошових коштів та зобов'язана їх повернути згідно з п.2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, де зазначено, що кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України.

У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка дають суду підстави до втисновку про задоволення позову.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 гривень (а.с. 1).

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5704 гривні 80 копійок (5000 гривень + 704,80 гривень).

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, ст. 22, 1212 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, виданий 19 жовтня 1999 року міським відділом 2 Білоцерківського МУ ГУМВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, безпідставно перераховані грошові кошти в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень та судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, а всього 5704 (пять тисяч сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 13 листопада 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька