Ухвала

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа №796/122/2018

провадження №6/824/4/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків

у складі третейського судді Мамченко Ю.В.

від 14 червня 2017 року

у третейській справі №14/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоплаза Херсон», ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2017 року заявник - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк», Банк) звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року.

Заявник посилаючись на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором овердрафту від 20.01.2016 у розмірі 391 191,58 гривень, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоплаза Херсон» (далі - ТОВ «Автоплаза Херсон»), ОСОБА_1 на користь Банку суму третейського збору у розмірі 4 311,92 гривень, по 2 155,96 гривень з кожного, просив видати виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14.06.2017 у справі №14/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за договором овердрафту №802297 від 20.01.2016 у розмірі 391 191,58 гривень та виконавчий лист про стягнення третейського збору у сумі 2 155,96 гривень.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьої цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Згідно з ч. 2 ст. 483 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Представник заявника ПАТ «Фідобанк» - Єкімук О.Л. в судовому засіданні підтримав заяву з підстав наведених в ній та просив задовольнити.

Суд неодноразово повідомляв боржника ТОВ «Автоплаза Херсон» про час, дату та місце розгляду справи за місцезнаходженням юридичної особи. Однак за вказаною адресою останній судові повістки не отримує, місце знаходження боржника ТОВ «Автоплаза Херсон» суду не відомо.

Так, судові повістки, направлені ТОВ «Автоплаза Херсон» за адресою, яка зазначена в заяві, повертаються на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «Організація вибула». У відповідності до вимог ст. 131 ЦПК України ТОВ «Автоплаза Херсон» не повідомило суд про зміну місця свого знаходження.

У зв'язку з тим, що місцезнаходження боржника ТОВ «Автоплаза Херсон» суду невідоме, останнього викликано в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Судові повістки, відправлені ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в заяві, повертаються на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «За закінченням строку зберігання».

З метою з'ясування зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 судом надіслано запит до Відділу реєстрації місця проживання останнього, на що отримано відповідь, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (адреса, зазначена в заяві).

З огляду на викладене та враховуючи те, що надіслана неодноразово ОСОБА_1 судова повістка-повідомлення поверталася на адресу суду з відміткою поштового відділення «За закінченням терміну зберігання» та систематично не отримувалась останнім, та протягом періоду, встановленого законом для зберігання поштового відправлення ОСОБА_1 не здійснив дій для отримання такого відправлення, а також беручи до уваги те, що в матеріалах справи містяться відомості про те, що ОСОБА_1 раніше отримував судові повістки, вважаю, що дане свідчить про недобросовісне здійснення ОСОБА_1 своїх процесуальних обов'язків та зловживання процесуальними правами.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 недобросовісно здійснює свої процесуальні обов'язки та зловживає процесуальними правами, а саме не отримує судові повістки, останнього викликано в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов'язку зацікавленої сторони цікавитися про рух справи, враховуючи також вимоги цивільно-процесуального законодавства щодо розумності строків розгляду справи, за обставин, що із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду заявник звернувся в грудні 2017 року; та приймаючи до уваги розміщення інформації про розгляд справи на сайті Судової влади України, який є загальнодоступним, а також недобросовісне виконання ОСОБА_1 своїх процесуальних обов'язків та неповідомлення ТОВ «Автоплаза Херсон» свого місцезнаходження, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності вище зазначених учасників справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Фідобанк» - Єкімук О.Л., вивчивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Автоплаза Херсон» укладено Договір овердрафту №802297 (далі - Договір Овердрафту), за умовами п. 2.1. якого Банк зобов'язався надати позичальнику за поточним рахунком останнього Овердрафт в межах ліміту Овердрафту на умовах цього Договору, а позичальник зобов'язався сплачувати Банку заборгованість за Овердрафтом, з врахуванням визначеного цим Договором строку безперервного користування Овердрафтом та терміну погашення Овердрафту, сплачувати проценти за користування Овердрафтом, комісії та інші платежі в розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором.

З матеріалів справи також вбачається, що 20 січня 2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №802297/1 (далі - Договір поруки), за умовами пункту 1.1. якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання боржником усіх його боргових зобов'язань в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» (далі - Закон) третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

У вказаних вище договорах міститься третейське застереження, а саме в п. 12.5. Договору Оведрафту та п. 4.2. Договору поруки, згідно якого всі спори, які виникають при виконанні даних договорів, припиненні, зміни, визнання недійсним повністю або частково, або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду за вибором позивача у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з Регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http:/tretsud.aub.org.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним із списку суддів згідно з Регламентом третейського суду. При цьому, сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з Регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього Регламенту. Умови Договору, які містять найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року у справі №14/17 задоволено позов ПАТ «Фідобанк» до ТОВ «Автоплаза Херсон», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 4-6).

Стягнуто з ТОВ «Автоплаза Херсон» на користь Банку заборгованість за Договором Овердрафту у розмірі 391 191,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ТОВ «Автоплаза Херсон» на користь Банку заборгованість за Договором Овердрафту у розмірі 391 191,58 грн.

Стягнуто з ТОВ «Автоплаза Херсон» та ОСОБА_1 на користь Банку третейській збір у сумі 4 311,92 грн в рівних частинах, по 2 155,96 грн з кожного.

Статтею 55 Закону передбачено, що рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Матеріали справи не містять доказів про виконання зобов'язаною стороною рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року.

Після ухвалення вказаного рішення третейського суду ПАТ «Фідобанк» в строки, встановлені ст. 483 ЦПК України, звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року у справі №14/17.

За приписами ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України, яка узгоджується з положеннями ч. 6 ст. 56 Закону (порядок видачі виконавчого документу), визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Судом не встановлено підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року, визначених ст. 486 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 487 ЦПК України, за результатами розгляду заяви суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Главою 4 Розділу ІХ ЦПК України, яка регулює порядок розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішень третейських судів, не визначено питання розподілу судових витрат між сторонами третейського розгляду, зокрема судового збору за подання зави про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 487 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що судові витрати за подання до суду заяви про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду можуть розподілятися між сторонами третейського розгляду.

Отже, на розподіл судових витрат за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду поширюються положення ст. 141 ЦПК України, якою визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ПАТ «Фідобанк» судовий збір за подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, відповідно до платіжного доручення №418731396 від 06.06.2018, у розмірі 800 грн 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 483-487 ЦПК України,

У Х ВА Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року у третейській справі №14/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоплаза Херсон», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року у третейській справі №14/17 про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» () заборгованості за Договором овердрафту №802297 від 20 січня 2016 року у розмірі 391 191 (триста дев'яносто одна тисяча сто дев'яносто одна) грн 58 коп.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 червня 2017 року у третейській справі №14/17 про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» () третейського збору в сумі 2 155 (дві тисячі сто п'ятдесят п'ять) грн 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» () судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн 00 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2018 року.

Суддя О.Ф. Мазурик