Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., при секретарі судового засідання Гончаровій К.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, третьої особи на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на боці позивача ОСОБА_2, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_3 аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання аліменти в твердій грошовій сумі 1600 гривень до закінчення навчання 21 червня 2018 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що за рішенням Василівського районного суду Запорізької області з відповідача стягувалися аліменти на утримання позивача до досягнення його повноліття в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), які з 07.03.2018 року відповідач припинив сплачувати у звязку з досягненням повноліття. На даний час позивач ОСОБА_1 Євгенович.07.03.2000 року народження, навчається в Державному спеціалізованому закладі «Дніпрорудненський професійний ліцей» на ІІІ курсі за спеціальністю «машиніст електровозу», денна форма навчання, до 21 червня 2018 року, що підтверджується довідкою №412/05 від 05.03.2018 року. У звязку з навчанням позивач не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням.

Ухвалою Василівського районного суду від 29 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі.

18 квітня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що відповідно до ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, до 23 років лише у разі, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. На утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина відповідача ОСОБА_6 не працевлаштована, займається домогосподарством. Молодший син відповідача ОСОБА_5 навчається в коледжі інформаційних та соціальних технологій Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені ОСОБА_7 «Класичного приватного університету» на першому курсі за спеціальністю «менеджмент» на контрактній основі, стипендію не отримує. Відповідач ОСОБА_3 не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, єдиним доходом має дохід від земельного паю, який за 2017 рік склав 23239,50 грн., а за вирахуванням податків та зборів 18707,79 грн. Крім того, відповідач вважає, що

вимога про стягнення з нього аліментів не доведена належними та допустимими доказами, а саме: позивач не надав доказів, які підтверджують витрати позивача, повязані з навчанням (витрати по оплаті навчання, проживання у гуртожитку, проїзду до місця навчання, придбання підручників, канцелярії тощо), позивач проживає за місцем знаходження навчального закладу, додаткових витрат на проживання і проїзд не несе.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на боці позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з урахуванням його майнового стану з мотивів, які були наведені ним у відзиві на позов.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін по справі, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

В даний час позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається в Державному навчальному закладі «Дніпрорудненський професійний ліцей» з професії «машиніст електровоза» електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування», денної форми навчання, з терміном навчання з 01 вересня 2015 року по 21 червня 2018 року, про, що свідчить довідка №412/05 від 05.03.2018 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.5).

З пояснень, наданих позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що він навчається за державним замовленням і отримує стипендію в розмірі 500 грн. щомісячно, проживає разом з третьою особою ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

З пояснень третьої особи ОСОБА_2, які вона дала в судовому засіданні, вона працює і отримує мінімальну заробітну плату.

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_3 та долучених до відзиву документів вбачається, що він не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, займається особистим селянським господарством, за 2017 рік мав дохід від обробки належних йому земельних ділянок в загальному розмірі 23239,50 грн.

Відповідач ОСОБА_3 має обовязки матеріального характеру перед іншими особами, зокрема на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також дружина - ОСОБА_6, яка не працює, а займається домогосподарством. Крім того, син відповідача ОСОБА_5 також навчається в Коледжі інформаційних та соціальних технологій Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені ОСОБА_7 «Класичного приватного університету» на першому курсі за спеціальністю «менеджмент» на контрактній основі, стипендію не отримує.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.119 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Крім того, згідно із ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При

визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст.199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Суд вважає встановленим той факт, що повнолітній син відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги.

Оцінюючи можливість відповідача ОСОБА_3 надавати матеріальну допомогу позивачу, суд виходячи із засад справедливості і розумності, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що батько ОСОБА_3 - відповідач по справі, має можливість надавати позивачу ОСОБА_1, який продовжує навчання, матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, за допомогою по безробіттю до органів соціального захисту не звертався, стан здоровя дозволяє нести йому аліментні зобовязання, та враховує наявність у відповідача інших утриманців і відсутність постійного доходу.

З урахуванням вимог ст.ст. 200, 182 СК України, суд визначає розмір аліментів в фіксованому розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 12 березня 2018 року і до припинення навчання в навчальному закладі, тобто до 21 червня 2018 року.

Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на боці позивача ОСОБА_2, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, с. П`ятихатки, вул. Молодіжна (Леніна), 107) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 12 березня 2018 року і до припинення навчання в навчальному закладі, тобто до 21 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: Запорізька область, Василівський

район, с. П`ятихатки, вул. Молодіжна (Леніна), 107) на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8