Справа № 127/8331/18
Провадження № 2/127/1441/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. ОСОБА_3 вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 16.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженнями поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. У подружжя різні погляди на життя, між ними часто виникають сварки. Неодноразово сторони намагались обговорити їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішити їх, однак ніяких результатів це не дало. На даний час шлюб є декларативним та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше спільне життя, примирення, збереження між сторонами шлюбу позивач вважає неможливим. Спору про визначення місця проживання дитини та поділу майна у сторін немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, та стягнути з нього понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Вказала, що в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін.

В судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 138588 (на 2 а.с.).

Причиною розладу в сімї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

ОСОБА_3 про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, мали стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, таким чином з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 704,80 грн сплаченого судового збору.

Керуючись, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Анатоліївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2858.

Прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн (сімсот чотири гривні) 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 155/42, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, адреса: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 129/3, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: