Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1992/18

19 грудня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 21.09.2018 року звернулася з позовом в суд до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги мотивує тим, що вона 19 липня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС РС Надвірнянського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 95. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Діти фактично знаходяться на її утриманні. Відповідач спільно з сім»єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не дає. Її доходи є недостатніми для утримання дітей, які потребують значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи на тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання дітей, а тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 подала письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, також подав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав частково, а справу просить розглянути по суті в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 19 липня 2003 року проживають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується виданим Надвірнянським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області свідоцтвом про шлюб від 18 вересня 2018 року, актовий запис № 95 ( а.с.2).

У шлюбі у сторін по справі народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками яких записані сторони по справі і що стверджується свідоцтвами про їхнє народження ( а.с.3, 4).

З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають зі своєю матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї № 3114 від 13.09.2018 року, виданою Пнівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним депутатом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області( а.с.5-7).

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз"яснення, викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень.

З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дітей, та матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин, а також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.4,19, 141, 247, 263- 265, 268, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 (інд.номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Пнів, вул. Річки, 83 Надвірнянського району Івано-Франківської області (інд.номер НОМЕР_2) на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, 29 березня 2012 року, аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, допустивши негайне виконання рішення в цій частині в межах платежу за один місяць.

Стягнення аліментів розпочати з 21.09.2018 року і проводити до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд.номер НОМЕР_1) в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.