Єдиний унікальний номер судової справи 490/2207/18
Номер провадження 22-ц/812/406/18
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі представника відповідача - Бєлана М.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвалу, яка постановлена Центральним районним судом міста Миколаєва 01 жовтня 2018 року, під головуванням судді Чулуп О.С. в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про зобов'язання анулювати дублікат диплома,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про зобов'язання анулювати дублікат диплома спеціаліста.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 1981 році позивач закінчив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті імені В.Г. Бєлінського, правонаступником якого є Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського, за спеціальністю «математика».

Оскільки у виданому ОСОБА_3 дипломі містилися помилки, позивач повернув його до начального закладу, де зазначений документ було знищено.

23 вересня 2016 року відповідач виготовив для видачі ОСОБА_3 дублікат диплома спеціаліста НОМЕР_1.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що дублікат документа про вищу освіту виготовляється та видається за письмовою заявою особи, на ім'я якої було видано документ про вищу освіту, а ОСОБА_3 відповідної заяви до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського не подавав, позивач просив суд зобов'язати відповідача анулювати дублікат диплома спеціаліста.НОМЕР_1 від 23 вересня 2016 року, виданий на ім'я ОСОБА_3

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

У серпні 2018 року представник Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського подав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування заяви посилався на те, що на виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2018 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_3 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про зобов'язання вчинити певні дії шляхом анулювання документу про вищу освіту, відповідачем 05 липня 2018 року анульовано дублікат диплома спеціаліста НОМЕР_1, а 06 липня 2017 року знищено його на паперовому носії, про що складено відповідний акт.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 жовтня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив ухвалу районного суду скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предмет спору - це правомірність виготовлення дубліката диплома спеціаліста, за умови, що позивач не подав заяви з проханням видати йому такий дублікат. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції мав би встановити правомірно чи неправомірно було виготовлено відповідачем дублікат диплома спеціаліста, вирішивши цей спір по суті.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

З матеріалів справи убачається, що 23 вересня 2016 року видано дублікат диплома спеціаліста НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.2).

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у цивільній справі №490/1324/18 рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 та зобов'язано Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського анулювати дублікат документа про вищу освіту - диплома спеціаліста НОМЕР_1, виданий 23 вересня 2016 року ОСОБА_3

21 червня 2018 року в.о. ректора вищевказаного навчального закладу В.Д. Будак видано наказ за №347/с про анулювання документа про вищу освіту, відповідно до якого прийнято рішення анулювати дублікат диплома спеціаліста НОМЕР_1 від 23 вересня 2016 року, який виданий ОСОБА_3, та знаходиться у відділі кадрів, як не отриманий протягом року (а.с.51).

05 липня 2018 року вказаний документ анульовано, що підтверджується перевіркою даних дійсності документів про вищу освіту фізичних осіб у реєстрі виданих документів (а.с.52).

Цього ж дня на адресу ОСОБА_3 відповідачем надіслано повідомлення про анулювання диплома (а.с.54,55).

06 липня 2018 року комісією Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського складено акт про знищення документа про освіту, відповідно до якого в їх присутності було знищено диплом НОМЕР_1, виданий 23 вересня 2016 року на ім'я ОСОБА_3 (а.с.53).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на те, що у справі за вказаним позовом відсутній предмет спору, оскільки спірний дублікат диплома вже анульовано, та таким чином порушені права позивача відновленні.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.77, ч.ч.1,2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору (позову) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що випливає зі спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки дублікат документа про вищу освіту - диплом спеціаліста С16 №118583, виданий 23 вересня 2016 року на ім'я ОСОБА_3 на даний час вже анульовано та знищено на паперовому носії, а тому відсутній на теперішній час предмету спору.

За такого доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 18 грудня 2018 року