Справа № 583/5276/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

за участю секретаря АРТЕМЕНКО О.С.

старшого державного виконавця БОБРОВОЇ Л.О., з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 в м. Охтирка подання

старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу

встановив:

11.12.2018 року до суду звернулась старший державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу. Вимоги за поданням мотивував тим, що на виконанні у Охтирському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавче провадження № 55637460 по примусовому виконанню вимоги № Ф-2020-25У виданої 04.12.2017 року ГУ ДФС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 5620,16 грн. на користь стягувача.

Боржником ОСОБА_2 рішення суду в добровільному порядку не виконується, будь-яких дій спрямованих на його виконання боржником не вживається.

Посилаючись на викладене, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортна громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, до повного виконання зобовязань, покладених на нього вимогою № Ф-2020-25У, виданою 04.12.2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 5620,16 грн.

Старший державний виконавець БОБРОВА Л.О. в судовому засіданні вимоги за поданням підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження, дійшов висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2017 року № Ф-2020-25-У Головне управління Державної фіскальної служби в Сумській області вимагає від ОСОБА_2 сплатити (недоїмку, штрафи та пеню) в сумі 5620,16 гривень.

26.01.2018 року старшим державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження ВП № 55637460 з примусового виконання вищевказаної вимоги.

Цього ж дня на адресу боржника направлено виклик державного виконавця.

Постановою старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 від 06.12.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих поточних рахунках боржника, крім рахунків, які мають спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє майно, належне на праві власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 06.12.2018 року № 148318281.

Однак ОСОБА_2 рішення не виконує, кошти не сплачує.

На запит виконавця до Державної прикордонної служби України про надання відомостей щодо перетинання кордону України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповіді не надійшло.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 пунктом 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання зобовязань. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною країною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обовязковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обовязків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

В той же час виконавче провадження містить докази про часткову сплату боргу боржником 28.03.2018 року в сумі 2438,34 грн.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Судом встановлено, що державний виконавець не надав доказів про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, що ставить під сумнів правомірність здійснення виконавчих дій державним виконавцем.

Слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання зобовязань, покладених на боржника, та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Суду не надано належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

За таких обставин, з системного аналізу приведених положень нормативно-правових актів, суд вбачає наявними підстави для відмови у поданні старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 11, 15, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.260-261, 441 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні вимог за поданням старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала суду по даній справі може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_3

Повний текст ухвали суду виготовлений 17.12.2018 року.