н/п 2-зз/490/32/18 Справа № 490/4565/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

19 вересня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді Гуденко О.А.,

При секретарі Кваша С. О.,

за участі представника позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою про скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову.

19.09.2018 у відкритому судовому засіданні представник позивача зазначену заяву підтримав, просив скасувати раніше вжиті заходи забезпечення позову у вигляді арешту на нерухоме майно.

Відповідач у судовому засіданні заявлену заяву підтримав у повному обсязі.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Ухвалою суду від 21.06.2017 року накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, заборонивши укладати усі види угод, повязані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

При цьому суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Так, з огляду на наявні матеріали справи, а також те, що позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду задоволено у повному обсязі, це свідчить про те, що на теперішній час скасування заходів забезпечення позову є передчасним та в подальшому може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, або неможливо буде взагалі ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

Також судом враховано, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain tag6 of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності обєктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обовязкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову на зазначеній стадії розгляду справи є передчасним та не в повній мірі відповідатиме принципу «пропорційності» та «справедливої рівноваги».

За такого, у задоволенні заяви позивача про скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.158 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів.

Суддя Центрального районного суду ГУДЕНКО О.А.

м. Миколаєва