Справа №339/364/18
З А О Ч НЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Латик В.Є.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -
23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом по АДРЕСА_1.
При цьому, вказує, що у вказаному будинку зареєстрована на проживання та проживали до вересня 2015 року ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_3 (онука). Відповідачі у 2015 році виселилися з її будинку в інших будинок в с.Міжріччя і з того часу жодного разу не приходили. Вони добровільно, без примусу вже більше 3 років покинули вказаний будинок, забравшисвої особисті речі та одяг, не сплачують комунальні послуги, не здійснюють догляд та не проводять ремонтних робіт, що свідчить про втрату інтересу до житла та відсутність в помешканні понад визначені законом строки, без поважних причин.
Реєстрація відповідачів створює для неї незручності та перешкоди в користуванні будинком, оскільки не може виготовити субсидію.
26.10.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.
16.11.2018 справу призначено до судового розгляду .
18.12.2018 позовні вимоги в частині визнанняОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 залишено без розгляду.
Відповідач ОСОБА_5 та третя особа в судове засідання не з'явилися повторно, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином і від них не надійшли заяви про причини неявки в суд чи про слухання справи в їх відсутності ( а.с.31-32, 37-38,30,41) відповідач не надала відзив на позов.
Як зазначено в ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
- відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
- відповідач не подав відзив;
- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При таких обставинах, враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності від 27.11.2014 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2, яка є членом сім"ї позивача (невісткою) зареєстрована в даному будинку (а.с.11) і не проживає в ньому без поважних причин більше 3 років.
Дана обставина підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та актами обстеження побутових умов, в якому зафіксований факт відсутності відповідача по місцю реєстрації без поважних причин більше 3 років (а.с.7-10).
Зокрема, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 вказали, що ОСОБА_2 не проживає більше 3 років у вказаному будинку. При цьому, ствердили, що відповідач добровільно залишили домоволодіння, забравши свої речі та не здійснює оплату за комунальні послуги.
Отже, доказів на підтвердження того, що позивач своїми діями заважала праву проживання відповідача в домоволодінні і вона примусово залишила житлове приміщення судом не здобуто.
Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як зазначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 не несе ніяких обов'язків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, однак за комунальні послуги позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі.
Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, а також позивач несе додаткові витрати із власного бюджету.
Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
Позивач довів суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, те, що ОСОБА_2 більше 3 років тому залишила вказаний будинок, не проживає в ньому, не сплачує комунальні послуги, не здійснює догляд за ним, що свідчить про втрату інтересу до житла та відсутність в помешканні понад визначені законом строки без поважних причин.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у належному позивачу домоволодінні більше одного року, втративши інтерес до вказаного житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням.
Суд не погоджується з твердження позивача, викладеним в позовній заяві про те, що до спірних правовідносин застосовуються положення ст.71,72 ЖК УРСР, оскільки вказаними нормами регулюються правовідносини, що виникають через користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду стосовно наймачів жилого приміщення, які його займають за договором найму на підставі ордера.
Нормами цієї глави не передбачено підстав для визнання громадян такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в будинку, що належить особі на праві приватної власності.
Вказані відносини, з приводу яких і виник даний спір, врегульовані ст. 405 ЦК України.
На підставі викладеного ст. 405 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України суд, -
ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування або ім'я сторін, їх місцезнаходження або місце проживання:
ОСОБА_1 - паспорт серії НОМЕР_1, виданий 10.08.1999 року Болехівським МВ УМВС в Івано-Франківській області, місце проживання АДРЕСА_2.
ОСОБА_2 - місце проживання АДРЕСА_2.
ОСОБА_4 - місце проживанняАДРЕСА_3.
Дата складання повного тексту рішення - 18 грудня 2018 року.
Суддя О.С. Головенко