ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Харків

Справа № 641/5294/17

Провадження № 22-ц/818/1386/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивачі: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1, Корпорація «Харківбуд»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року, постановлену суддею Григор'євим Б.П.,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Корпорації «Харківбуд» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 1095534,09 грн. (523067,90 грн. - заборгованість за кредитом; 453343,95 грн. - по відсотках; 63814,28 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом; 55307,96 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками) та судові витрати в розмірі 16433,02 грн..

Позов мотивований тим, що 13 вересня 2007 року мід Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (з 14.06.2010 - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №839/3/27/38/7-434. Вказує, що свої зобов'язання позивач виконав, при цьому, мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті, проте відповідач своїх зобов'язань за договором кредиту щодо його сплати не виконував у зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 25 травня 2017 року у розмірі 523067,90 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту позивальником ОСОБА_1, 30 вересня 2007 року між позивачем та Корпорацією «Харківбуд» було укладено договір поруки №839/4/27/38/7-666. у зв'язку з наведеним, на адресу позивальника та поручителя були направлені вимоги про досудове врегулювання спору, проте на час звернення з вказаним позовом вони виконані не були.

У запереченнях на позов представник ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що за умовами кредитного договору сторони погодили, що у разі невиконання позичальником обов'язків протягом більше ніж 30 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та позивальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня погасити кредит в повному обсязі, тобто було змінено строк виконання основного зобов'язання. Останній платіж відповідачем ОСОБА_1 був здійснений 10 липня 2009 року, тобто строк користування кредитом сплив через 60 днів - 9 вересня 2009 року та з 10 вересня 2009 року банк мав право на звернення до суду, проте звернувся лише 15 серпня 2017 року. Зазначає, що позивачем не надано доказів переривання строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року в задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, корпорації «Харківбуд» про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити та стягнути з відповідачів судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не з'ясовано усіх обставин справи, що мають істотне значення для справи та не надано їм належної оцінки.

В обґрунтування скарги посилається на те, що строк дії кредитного договору визначено до 10 вересня 2022 року, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, у випадках наявності зобов'язань зі щомісячними платежами - обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Також зазначає на порушення судом норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на ті ж обставини, що і у відзиві на позов.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 13 вересня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 839/3/27/38/7-434 за яким позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надані грошові кошти у сумі 595900,00 грн. зі сплатою 14,25 % відсотків річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п. 1.1.1 п. 1.1. ст. 1 Договору. Кінцевий термін погашення заборгованості 10 вересня 2022 року. Кредит був наданий на наступні цілі: фінансування будівництва, придбання (інвестування) житла відповідно до Договору про пайову участь у будівництві від 22.12.2005 року, Додаткової угоди № 7/1 від 22.12.2005 року, Додаткової угоди № 7/2 від 10.09.2006 року, що укладені між позичальником та Корпорацією «Харківбуд».

В забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_1 була передана в іпотеку банку незакінчена будівництвом квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 14.10.2008 року укладеної між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 внесені зміни до кредитного договору № 839/3/27/38/7-434 від 13.09.2007 року та з 31.07.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 20,0 % річних.

Згідно з розрахунком позивача станом на 25.05.2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором складається з:

-Заборгованість за кредитом - 523067,90 гривень

-Заборгованість за відсотками - 453343,95 гривень

-Розмір інфляційних витрат за кредитом - 63814,28 гривень

-Розмір інфляційних витрат за відсотками - 55307,96 гривень.

Прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором № 839/3/27/38/7-434 від 13.09.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» виконав своєчасно та належним чином, надавши позичальникові грошові кошти.

ОСОБА_1 та Корпорації «Харківбуд» була направлена вимога щодо усунення порушень та добровільне виселення від 24.07.2017 року, однак зазначені порушення не усунуті.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 що випливають із Основного договору, 13.09.2007 року між позивачем та Корпорацією «Харківбуд» було укладено договір поруки № 839/4/27/38/7-666. Відповідно до умов Договору поруки Корпорація «Харківбуд» як поручитель поручилась за виконання Позичальником ОСОБА_1 обов'язків на підставі основного договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача заявив про застосування позовної давності.

Зі змісту п.4.5 кредитного договору №839/3/27/38/7-434 вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, визначених п.3.3.7, 3.3.8 (щодо цільового призначення кредиту та сплати процентів за використання кредиту в порядку, визначеному договором) цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Із наданого позивачем розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 здійснив 10 липня 2009 року. Виходячи з наведеного, слід вважати, що на 61 день після цієї дати сплинув строк користування кредитом і позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня був погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Відповідач зазначені умови кредитного договору не виконав, але з позовною заявою про стягнення заборгованості банк звернувся лише 15 серпня 2017 року, тобто с пропуском строку позовної давності.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і скасуванню не підляає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 14 грудня 2018 року