Справа № 727/3063/18
Провадження № 2/727/911/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Семенка О.В.

при секретарі - Гончарук Н.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Посилаючись на те, що 24 грудня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2021.

Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Фактично проживають окремо, сімя на сьогоднішній день існує формально, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам, на примирення не погоджується. У відповідача є інша жінка, яка на даний час вагітна. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати.

Позивачка посилається на те, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально дитині не допомагає, внаслідок чого вона не має можливості самостійно утримувати дитину, так як на даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Малолітня ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Між нею та відповідачем угоди щодо утримання дитини не укладено, у звязку з чим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з 28 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В підготовчому судовому засіданні позивачка підтримала викладені обставини в позовній заяві та просила задовольнити позов.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, з урахуванням ст. 200 ч.3 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 24 грудня 2016 року, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Чернівецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №124502 (а.с.5).

Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сімї. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, на примирення не згідні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою з місця проживання (а.с.9-10).

Як встановлено в судовому засіданні відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає, угоди щодо утримання неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положенням ст. 181 Сімейного кодексу України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. щомісячно, (три тисячі гривень), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з 28 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду буде відповідати потребам дитини та буде достатнім для забезпечення гармонійного її розвитку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., то згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 79, 80, 105,110,112,180,181,182,184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 19, 89, 95, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 24 грудня 2016 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 2021.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з 28 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2018 року.

СУДДЯ Семенко О.В.