Провадження №2/523/5187/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 296421385, 65123, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, 65069, АДРЕСА_2) про стягнення аліментів та додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась 30.10.2018 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі по 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнення додаткових витрат з відповідача на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 10000 гривень один раз на рік, починаючи з моменту звернення до суду та до закінчення навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 26.12.2016 року Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси, від шлюбу мають неповнолітніх дітей, котрі проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги, має мінливі заробітки, працює електромеханіком морських суден, тому вона просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 01.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Одночасно запропоновано відповідачеві у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Відповідач надав суду відзив на позов, зазначивши, що вимоги позивача не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, вказавши, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу у нього з позивачем була домовленість, що він за договором дарування передасть свою трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 своїм дітям, а позивач у свою чергу зобовязується самостійно утримувати дітей. На виконання даної угоди відповідач 08.11.2016 року нотаріально засвідчив Договір дарування, передавши вищевказану квартиру ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Щодо вимог про додаткові витрати на навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 10000 гривень один раз на рік, починаючи з моменту звернення до суду та до закінчення навчання, відповідач зазначив, що також з цими вимогами не згоден, оскільки самостійно сплатив майже повну вартість одного року навчання двома платіжками по 9000 гривень.

Також представник відповідача ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін, оскільки відповідач має бажання надати пояснення.

Позивачка у справі відзив на позовну заяву отримала, заперечення на відзив не подавала.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року у клопотанні представника відповідача ОСОБА_5 про розгляд справи з викликом сторін відмовлено на підставі ч.6 ст.279 ЦПК України та з урахуванням строків розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, що визначені ч.1 ст.275 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 26.12.2016 року Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси.

Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Діти проживаю разом з позивачкою, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується наданими ним квитанціями, однак, на думку позивачки, коштів, які вона отримує від відповідача, недостатньо для нормального забезпечення дітей всім необхідним, тому нею визначено розмір аліментів, виходячи з доходів відповідача, - згідно його контракту.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом.

Згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд вважає неналежними надані позивачкою докази працевлаштування відповідача за контрактом електромеханіком в іноземній компанії та отримання ним заробітної плати у вказаному розмірі, оскільки такі обставини відповідачем не визнаються, а надані копії контрактів дворічної давнини та мають строк дії у часі, що сплив.

Таким чином, позивачем не доведено, що станом на час звернення до суду, відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Суд також не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо звільнення його від обовязку утримання дітей у звязку із передачею за Договором дарування належної йому трикімнатної квартири, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи нотаріально посвідчений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо) не надано.

Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню та стягнення аліментів на утримання кожної дитини у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Щодо вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 10000 гривень один раз на рік, починаючи з моменту звернення до суду та до закінчення навчання, суд виходить з наступного.

Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення додаткових витрат на навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, задоволенню не підлягають, оскільки зі сторони позивачки підтверджень навчання в учбовому закладі та оплати за таке навчання не надано, а договори про первинну професійну підготовку та про додаткові послуги навчання не є підтвердженням вступу та проходження навчання в учбовому закладі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК Українита згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 274-279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 296421385, 65123, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, 65069, АДРЕСА_2) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, 65069, АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН 296421385, 65123, АДРЕСА_1), аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30.10.2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1, 65069, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України: стягувач Державна судова адміністрація України, вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (), отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В іншій частині позову відмовити.

У частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.12.2018 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: