ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/9120/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чернівецька міська рада, комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство 14 м.Чернівці

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 липня 2018 року, головуючий у першій інстанції Смотрицький В.Г.,

встановила:

ОСОБА_1 у вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чернівецької міської ради, комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства 14 м.Чернівці про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Вказував, що набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 22 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 9978.

Справа №727/9120/17

Провадження №22-ц/822/36/2018 рік Головуючий у 1 інстанції Смотрицький В.Г.

Категорія 47 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1.

Також зазначав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вчинено договір дарування 38/100 часток земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,039 га кадастровий номер НОМЕР_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 22 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за номером НОМЕР_2.

Пунктом 9 рішення 27 сесії 23 скликання Чернівецької міської ради від 21 березня 2002 року №518 земельну ділянку по АДРЕСА_1 передано у спільну часткову власність з Чернівецькою міською радою із визначенням ідеальної частки Чернівецької міської ради 62/100.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 4 липня 2016 року виділено ОСОБА_1 в натурі 38/100 ідеальних часток земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0148 га кадастровий номер НОМЕР_1 та припинено спільну часткову власність Чернівецької міської ради та ОСОБА_1, визначено порядок спільного користування Чернівецькою міською радою та ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0106 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Посилався на самовільне зайняття ОСОБА_2, ОСОБА_3 земельної ділянки шляхом розміщення навісу та сараю, порушення будівельних норм і правил.

Просив зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно побудованих навісу та сараю та привести земельну ділянку у попередній стан.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, постановлено усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно побудованих навісу та сараю, у решті відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Посилалася на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, скасування рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 4 липня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про поділ земельної ділянки та встановлення порядку користування рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 21 липня 2017 року, розташування навісу та сараю на земельній ділянці по АДРЕСА_1 відповідно до інвентарної справи до набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Також зазначає про посилання судом першої інстанції на Закон України «Про власність», який втратив чинність.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд першої інстанції керувався положеннями ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321, ч.1,2 ст.358, ч.1, 7 ст.376, ч.1 ст.391 ЦК України, ч.1 ст.91, ч.2 ст.152 ЗК України та вважав встановленим здійснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 зайняття земельної ділянки ОСОБА_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом здійснення самочинного будівництва навісу та сараю.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про приведення земельної ділянки у попередній суд, суд першої інстанції послався на недоведеність обставин попереднього стану земельної ділянки.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на світлини, довідку департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 2 січня 2018 року №К-7343/2 про відсутність дозволу на встановлення по АДРЕСА_1 навісу та сараю та довідку комунального житлового ремонтно-експлуатацінйого підприємства 14 м.Чернівці від 4 січня 2018 року №К-254/2 про відсутність дозволу на встановлення по АДРЕСА_1 навісу та сараю та незадовільний стан споруд.

Водночас судом першої інстанції встановлено право спільної часткової власності Чернівецької міської ради та ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на підставі п.9 рішення 27 сесії 23 скликання Чернівецької міської ради від 21 березня 2002 року №518 та договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 дарування 38/100 часток земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 22 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за номером НОМЕР_2.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 24 липня 2018 року не відповідає.

Відповідно до вимог п.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно побудованих навісу та сараю та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Водночас підставою позову ОСОБА_1, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалися порушення права власності на земельну ділянку внаслідок здійснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 зайняття земельної ділянки шляхом розміщення навісу та сараю, порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цьогоКодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у ч.1 ст.79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом «б» ст.211 ЗК України встановлена відповідальність за порушення земельного законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

На підставі ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Судом першої інстанції встановлено право власності ОСОБА_1 38/100 часток земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,039 га кадастровий номер НОМЕР_1.

До матеріалів справи приєднано договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 дарування 38/100 часток земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,039 га кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 22 грудня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером НОМЕР_2.

Пунктом 9 рішення 27 сесії 23 скликання Чернівецької міської ради від 21 березня 2002 року №518 земельну ділянку по АДРЕСА_1 передано у спільну часткову власність з Чернівецькою міською радою із визначенням ідеальної частки Чернівецької міської ради 62/100.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 4 липня 2016 року виділено ОСОБА_1 в натурі 38/100 ідеальних часток земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0148 га кадастровий номер НОМЕР_1 та припинено спільну часткову власність Чернівецької міської ради та ОСОБА_1, визначено порядок спільного користування Чернівецькою міською радою та ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0106 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Разом з тим рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 21 лютого 2017 року рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 4 липня 2016 року скасовано, у позові ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про поділ земельної ділянки та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

У разі скасування рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 4 липня 2016 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться у спільній частковій власності Чернівецької міської ради та ОСОБА_1

Поняття спільної часткової власності викладено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

На підставі ч.3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Таким чином судом першої інстанції вирішено питання про права та обов»язки співвласника земельної ділянки по АДРЕСА_1 Чернівецької міської ради.

Однак співвласник земельної ділянки Чернівецька міська рада залучена до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Правовий статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, визначений ст.53 ЦПК України, такі особи можуть вступити у справу чи бути залучені до участі у справі, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Виходячи із вимог ст.49 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не наділені процесуальними правами позивача чи відповідача.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об»єднання справ і роз»єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об»єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами,роз»ясніє у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом,запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов»язків.

За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Всупереч наведеного суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чернівецької міської ради, комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства 14 м.Чернівці про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення земельної ділянки у попередній стан не вирішив питання про залучення до участі у справі співвідповідачем Чернівецької міської ради.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У такому разі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно побудованих навісу та сараю на порушення норм матеріального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 липня 2018 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 липня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чернівецької міської ради, комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства 14 м.Чернівці про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення земельної ділянки у попередній стан відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16 грудня 2018 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: