Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 720/1878/15-ц

провадження № 61-2570св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач -публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - Національний банк України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року в складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Половінкіної Н. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 червня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі -

ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 252-003/ФКВ-08, згідно умов якого ОСОБА_1 надано кредит (грошові кошти) в сумі 30 000,00 дол. США, зі сплатою 15 % річних, на строк з 26 червня 2008 року по 23 червня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від

26 червня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та

ОСОБА_1 26 червня 2008 року укладено договір іпотеки

№ 252-003/ФКВ-08, згідно умов якого іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,2005 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою:

село Буда Новоселицького району Чернівецької області і належить на праві власності іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Магальською сільською радою Новоселицького району від 29 жовтня 2007 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 30 березня 2007 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чайкою О. М., зареєстровано в реєстрі за № 887.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів і кредитних зобов'язань, згідно із яким до ПАТ «Дельта Банк», як нового кредитора, перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року у нього виникла заборгованість по укладеному договору від 26 червня 2008 року

№ 252-003/ФКВ-08, яка становить 245 097,79 грн з яких: тіло кредиту в розмірі 207 258,02 грн, заборгованість по відсотках в розмірі 37 839,77 грн.

ПАТ «Дельта Банк» просило в рахунок погашення заборгованості в розмірі 245 097,79 грн за кредитним договором від 26 червня 2008 року

№ 252-003/ФКВ-08 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2005 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: село Буда Новоселицький район Чернівецька область, цільове призначення - для індивідуального жилого будівництва, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Дельта Банк». Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від

04 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 252-003/ФКВ-08 в розмірі 245 097,79 грн, з яких: заборгованості по тілу кредиту в сумі 207 258,02 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі

37 839,77 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2005 га з цільовим призначенням для індивідуального жилого будівництва, яка розташована на території села Буда Новоселицького району Чернівецької області, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 270 976,00 грн, яка належить ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на вказану земельну ділянку за

ПАТ «Дельта Банк».

Визнано за ПАТ «Дельта Банк»право власності на земельну ділянку площею 0,2005 га з цільовим призначенням для індивідуального жилого будівництва, яка розташована на території села Буда Новоселицького району Чернівецької області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі

3 676,47 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Законом України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, задоволено.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від

04 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя

особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що в іпотечному договорі від 26 червня 2008 року передбачений позасудовий порядок передачі права власності на предмет іпотеки у разі порушення умов кредитного договору, позивач не дотримався процедури набуття права ним власності на предмет іпотеки, який визначений в іпотечному договорі та в статті 37 Закону України «Про іпотеку». Суд апеляційної інстанції при вирішенні даного спору застосував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року справа № 6-1851цс16.

02 серпня 2016 року представником ПАТ «Дельта Банк» - Кесаревою Г. І. подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року та залишити в силі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від

04 березня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк відповідно до умов іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку» має право на набуття права власності на предмет іпотеки у разі порушення позичальником умов кредитного договору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року.

Витребувано з Новоселицького районного суду Чернівецької області справу № 720/1878/15-ц.

26 грудня 2016 року справа № 720/1878/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року зупинено касаційне провадження у справі № 720/1878/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 760/14438/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року поновлено касаційне провадження у справі № 720/1878/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що 26 червня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі -

ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 252-003/ФКВ-08, згідно умов якого ОСОБА_1 надано кредит (грошові кошти) в сумі 30 000,00 дол. США, зі сплатою 15 % річних, на строк з 26 червня 2008 року по 23 червня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від

26 червня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та

ОСОБА_1 26 червня 2008 року укладено договір іпотеки

№ 252-003/ФКВ-08, згідно умов якого іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,2005 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою:

село Буда Новоселицького району Чернівецької області і належить на праві власності іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Магальською сільською радою Новоселицького району від 29 жовтня 2007 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 30 березня 2007 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чайкою О. М., зареєстровано в реєстрі за № 887.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів і кредитних зобов'язань, згідно із яким до ПАТ «Дельта Банк», як нового кредитора, перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року у нього виникла заборгованість по укладеному договору від 26 червня 2008 року

№ 252-003/ФКВ-08, яка становить 245 097,79 грн з яких: тіло кредиту в розмірі 207 258,02 грн, заборгованість по відсотках в розмірі 37 839,77 грн.

Звертаючись із цим позовом до суду, ПАТ «Дельта Банк» на підставі положень Закону України «Про іпотеку» просило в рахунок погашення заборгованості в розмірі 245 097,79 грн за кредитним договором від

26 червня 2008 року № 252-003/ФКВ-08 звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,2005 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: село Буда Новоселицький район Чернівецька область, цільове призначення - для індивідуального жилого будівництва, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Дельта Банк».

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач не дотримався процедури набуття права ним власності на предмет іпотеки, який визначений в іпотечному договорі та в статті 37 Закону України «Про іпотеку», що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі

№ 760/14438/15-ц.

Проте, колегія Верховного Суду вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня

2016 року з огляду на таке.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» просило в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, в резолютивній частині не в повній мірі зазначив позовні вимоги, з якими звертався ПАТ «Дельта Банк», а тому таке рішення відповідно до положень статті 409 ЦПК Україні підлягає зміні.

У решті рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Керуючись статтями 409, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року змінити.

Викласти третій абзац резолютивної частини рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року в новій редакції.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності - відмовити.

В іншій частині рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило