У Х В А Л А

іменем України

17 грудня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши матеріали заяви перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко Ірини Олексіївни, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду з вище зазначеним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2018 р. заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали суду.

Вказаний позов підлягав залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам не відповідає вимогам п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить викладу обставин порушення прав позивача та обставин невідповідності рішення державного реєстратора вимогам діючого законодавства України; позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; - позовна заява не містить та до неї не додано доказів на підтвердження невідповідності рішення державного реєстратора вимогам діючого законодавства України.

Зокрема, всупереч вимогам ст. 84 ЦПК України, позивачем в клопотанні про витребування доказів не зазначено чітко які докази сторона бажає витребувати, обставини, які вказані докази можуть підтвердити, вжиті позивачем заходи для отримання вказаних доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

12.12.2018 р. до суду зі сторони позивача надійшла заява про усунення недоліків, у відповідності до якої зазначає, що досудовий порядок врегулювання вказаного спору є необов'язковий. Вказує на те, що реєстрація права власності відбулась з порушенням вимог діючого законодавства, боржник не визнає вказану реєстрацію законною.

При цьому, вбачається, що ні в позовній заяві, ні в заяві про усунення недоліків позивачем не зазначено, яким саме нормам діючого законодавства не відповідає рішення державного реєстратора, позивачем не додано доказів на підтвердження невідповідності рішення державного реєстратора вимогам діючого законодавства України та доказів не визнання вказаної державної реєстрації боржником.

Тобто, вимоги ухвали суду від 22.11.2018 р. позивачем не виконано, недоліки позову не усунуті.

Зокрема, позивачем повторно подано до суду клопотання про витребування доказів, яке не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, а саме позивачем в клопотанні про витребування доказів не зазначено чітко які докази сторона бажає витребувати, обставини, які вказані докази можуть підтвердити, вжиті позивачем заходи для отримання вказаних доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Повернення позову з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та не позбавляє позивача можливості повторного звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконає вимоги ст. ст. 175,177 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що недоліки заяви усунуто не було, тому позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про витребування доказів - залишити без задоволення.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко Ірини Олексіївни, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора - повернути позивачу, роз'яснивши право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 17.12.2018 р.

Суддя