Справа № 2-1087/11 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/6611/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

ОСОБА_3 представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради;

відповідача ОСОБА_4 і його представників: адвоката ОСОБА_5 і адвоката ОСОБА_6;

адвоката ОСОБА_7 представника третьої особи ОСОБА_8;

третьої особи ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання та поновлено згаданому заявнику пропущений строк для предявлення до виконання виконавчих листів №2-1087/11 про зобовязання ОСОБА_4 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований гараж у подвірї будинку №16 на вул. Парковій у м. Львові, зазначивши, що демонтаж слід здійснити крім стін, які служать підпірними, та про стягнення з ОСОБА_4 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 37 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (т.2, а.с. 237-239).

Дану ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_10

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради у задоволення її заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що судові справи, на наявність яких покликається Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як на поважні причини для поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, не могли бути перешкодою для предявлення виконавчого листа до виконання, а відтак вважає, що поважні причини для предявлення заявником виконавчого листа до виконання були відсутніми (т.2, а.с. 243-246).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представників на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони третьої особи ОСОБА_9 і представників позивача та третьої особи ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16.11.2012 року було задоволено позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було зобовязано ОСОБА_4 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований гараж у подвірї будинку № 16 на вул. Парковій у м. Львові (т.1, а.с. 252-253).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21.03.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було частково задоволено і вище згадане рішення Галицького районного суду м. Львова від 16.11.2012 року в частині зобовязання ОСОБА_4 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований гараж у подвірї будинку № 16 на вул. Парковій у м. Львові змінено, зазначивши, що демонтаж слід здійснити крім стін, які служать підпірними. В решті рішення суду залишено без змін (т.2, а.с. 28-30).

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами (ч.1), і що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2).

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 14 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції та постановлення оскаржуваної ухвали.

Судом також встановлено та стверджується матеріалами справи, що відповідачем ОСОБА_4 вище згадані судові рішення не виконано, натомість ним неодноразово оскаржувалися всі рішення, що були повязані зі згаданими судовими рішеннями та спрямовані на виконання цих рішень: детальний опис та аналіз наведеного міститься в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Крім цього, в оскаржуваній ухвалі дано належну оцінку тій обставині, що виконавчий лист на виконання судових рішень по справі, якими відповідача ОСОБА_4 було зобовязано демонтувати самовільно влаштований гараж, Галицьким районним судом м. Львова було видано з помилками стосовно дати набрання рішенням суду законної сили та (відповідно) дати предявлення згаданого виконавчого листа до виконання, і згадані помилки підлягали виправленню в судовому порядку, а саме ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.06.2015 року (т.2, а.с. 176-177).

В той же час, вина стягувача у виконавчому провадженні (Галицької районної адміністрації Львівської міської ради) у помилках, які були допущеними судом при видачі виконавчого листа, є повністю відсутньою, однак саме ці помилки також були однією із причин пропуску згаданим стягувачем строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

За вище наведених обставин суд правомірно задовольнив заяву Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та обґрунтовано поновив строк згаданому стягувачу для подачі вище згаданого виконавчого листа до виконання, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 15 травня 2018 року.

Головуючий

Судді: