Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 461/5025/16-ц

провадження № 61-35825св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Національна спілка художників України, Львівська обласна організація Національної спілки художників України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Національної спілки художників України на рішення Апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національної спілки художників України, Львівської обласної організації Національної спілки художників України про застосування наслідків недійсності правочину.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року у справі № 1304/9500/12 визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України на АДРЕСА_1, укладений між Національною спілкою художників України та ОСОБА_4 03 червня 2011 року; визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказані приміщення та фундамент окремої будівлі. Позивач вважає, що з 10 квітня 2013 року у нього виникло право на застосування наслідків недійсності правочину, відповідно до якого він придбав спірне майно за 38 355,03 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив стягнути солідарно з Національної спілки художників України та Львівської обласної організації Національної спілки художників України 38 355,03 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2016 року (в складі судді Лялюк Є. Д.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення та фундамент окремої будівлі-пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівській художньо-виробничий комбінат «Львівської обласної організації Національної спілки художників України» належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2011 року. Запис про скасування державної реєстрації у Державному реєстрі про припинення права власності ОСОБА_4 відсутній. З поданих сторонами доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбане позивачем.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення висновок місцевого суду про те, що з поданих сторонами в матеріали справи доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбано позивачем. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що, встановивши факт наявності майна на земельній ділянці, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» (далі - ТОВ «Центр розвитку нерухомості»), суд вирішив питання про права та обов'язки останнього, яке не було залучено до участі у справі. При цьому, судом встановлена обставина, яка не входить до предмету доказування відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Національна спілка художників України, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що єдиною підставною для прийняття та задоволення апеляційної скарги було лише наявність у ТОВ «Центр розвитку нерухомості» державного акту на право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1. Судом першої інстанції встановлено факт наявності спірного майна на підставі зібраних у справі доказах, які апеляційним судом залишено поза увагою. Апеляційний суд міг виключити з рішення суду першої інстанції посилання щодо спірного майна лише шляхом скасування рішення місцевого суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

30 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 03 червня 2011 року між ОСОБА_4 та Національною спілкою художників України було укладено договір купівлі-продажу приміщень та фундаменту окремої будівлі-пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України, що знаходиться на АДРЕСА_1. Продаж спірного майна вчинено за 38 355,03 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Центр розвитку нерухомості» до Національної спілки художників України, ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третя особа - приватний нотаріус Амбросійчук Л. В., визнано недійсним вищезазначений договір купівлі-продажу від 03 червня 2011 року. Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на приміщення та фундамент окремої будівлі - пам'ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року в справі № 1304/9500/12, яке набрало законної сили, встановлено, що оспорюваний договір суперечить нормам закону, укладений без належного дотримання норм законодавства, а предметом даного договору є фактично неіснуючий об'єкт.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що обставини щодо спірного об'єкта нерухомості встановлені рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року в справі № 1304/9500/12, яке набрало законної сили, тому ці обставини не доказуються відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

У справі, яка переглядається, предметом спору є застосування наслідків недійсного правочину щодо майна, яке відповідно до доводів позивача знаходиться на АДРЕСА_1.

Разом з тим, за вказаною адресою знаходиться земельна ділянка, яка належить ТОВ «Центр розвитку нерухомості», відповідно, встановлення факту наявності за цієї адресою нерухомого майна, яке згідно з доводами скаржника є пам'яткою історії та культури, вплине на права останнього.

Таким чином висновок суду апеляційної інстанції про наявність у ТОВ «Центр розвитку нерухомості» права на оскарження рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає змісту статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

При цьому, рішення апеляційного суд, яким залишено без змін рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову, не було оскаржено позивачем.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що судом першої інстанції встановлено факт наявності спірного майна на підставі зібраних у справі доказах, оскільки вказані обставини не доказуються під час розгляду цієї справи відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій), так як встановлені в іншому судовому рішенні, цим обставинам апеляційним судом надано належну правову оцінку.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної спілки художників України залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В.В. Пророк