БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

09 січня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (49070, м.Дніпро, вул.Андрія Фабра, 15/1а), ОСОБА_4 (49000, АДРЕСА_2), третя особа ОСОБА_5 (49000, АДРЕСА_2) про звернення стягнення на майно та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просив в рахунок виконання зобовязання щодо оплати заборгованості за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/1, Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/2 за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/3, за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/4, за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/5 в загальному розмірі 20 000 493,46 грн. (двадцять мільйонів чотириста девяносто три грн. 46 коп.), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №7, що розташована в м.Дніпро, вулиця Якова Самарського, будинок №6, житловою площею 99,3 кв.м., загальною площею 172,6 кв.м, в житловому будинку літ.А-7, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2007 року справа №2-1511/2007, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2015 року , номер запису про право власності 8909140, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за позивачем; визнати за позивачем право власності на квартиру №7, що розташована в м.Дніпро, вулиця Самарського Якова, будинок №6, житловою площею 99,3 кв.м., загальна площа 172,6 кв.м. в житловому будинку літ.А-7.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.03.2015 року між ОСОБА_4 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №255, згідно умов якого забезпечуються виконання зобовязань ОСОБА_5 (Боржник) за наступними Договорами позики, а саме: договорами позики від 16.02.2015 року №16/02/15/1, №16/02/15/2, №16/02/15/3, №16/02/15/4, №16/02/15/5, які укладені між ним та ОСОБА_5.

ОСОБА_6 свої обовязки за Договорами позики від 16.02.2015 року №16/02/15/1, №16/02/15/2, №16/02/15/3, №16/02/15/4, №16/02/15/5 в частині повернення грошових коштів не виконав. Станом на 21.12.2017 рік ОСОБА_5 має заборгованість в сумі 20 000 493,46 грн. (двадцять мільйонів чотириста девяносто три грн. 46 коп.).

Оскільки ОСОБА_5 порушив умови Договорів позики від 16.02.2015 року та добровільно в строк не сплачує заборгованість за Договорами позики від 16.02.2015 року, забезпеченими іпотекою, позивач звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на нього.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у звязку з чим, за згоди позивача судом, в порядку ст.280-281 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 16.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики №16/02/15/1, за умовами якого ОСОБА_5 зобовязався повернути позикодавцю в строк до 01.06.2015 року позику у розмірі 5 800 000,00 грн., що на день укладання Договору позики є еквівалентом 200 000,00 євро. Згідно п.5.2 Договору сума позики підлягає поверненню в готівковій формі , в розмірі еквівалентному 200 000,00 євро. На виконання п.3.2. цього Договору, 16.02.2015 року позичальник надав позикодавцю розписку, згідно якої зазначив, що він отримав грошові кошти (позику), які він зобовязується повернути ОСОБА_2 до 01.06.2015 року в розмірі еквівалентному 200 000,00 євро.

16.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики №16/02/15/2, за умовами якого ОСОБА_5 зобовязався повернути позикодавцю в строк до 01.06.2015 року позику у розмірі 2 900 000,00грн., на день укладання договору позики є еквівалентом 100 000,00 євро. Згідно п.5.2 Договору сума позики підлягає поверненню в готівковій формі, в розмірі еквівалентному 100 000,00 євро. На виконання п.3.2. цього Договору, 16.02.2015 року позичальник надав позикодавцю розписку, згідно якої зазначив, що він отримав грошові кошти (позику), та зобовязується повернути їх ОСОБА_2 до 01.06.2015 року в розмірі еквівалентному 100 000,00 євро.

16.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики №16/02/15/3, за умовами якого ОСОБА_5 зобовязався повернути позикодавцю в строк до 01.06.2015 року позику у розмірі 2 550 000,00 грн., на день укладання договору позики є еквівалентом 100 000,00 дол.США. Згідно п.5.2 Договору сума позики підлягає поверненню в готівковій формі, в розмірі еквівалентному 100 000,00 дол.США. На виконання п.3.2. цього Договору, 16.02.2015 року позичальник надав позикодавцю розписку, згідно якої зазначив, що він отримав грошові кошти (позику) та зобовязується повернути їх ОСОБА_2 до 01.06.2015 року в розмірі еквівалентному 100 000,00 дол.США.

16.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики №16/02/15/4, за умовами якого ОСОБА_5 зобовязався повернути позикодавцю в строк до 01.06.2015 року позику у розмірі 2 500 000,00 грн., на день укладання договору позики є еквівалентом 100 000,00 дол.США. Згідно п.5.2 Договору сума позики підлягає поверненню в готівковій формі , в розмірі еквівалентному 100 000,00 дол.США. На виконання п.3.2. цього Договору, 16.02.2015 року позичальник надав позикодавцю розписку, згідно якої зазначив, що він отримав грошові кошти (позику) та зобовязується повернути їх ОСОБА_2 до 01.06.2015 року в розмірі еквівалентному 100 000,00 дол.США.

16.02.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики №16/02/15/5, за умовами якого ОСОБА_5 зобовязаний повернути позикодавцю в строк до 01.06.2015 року позику у розмірі 4 144 260,00 грн., на день укладання договору позики є еквівалентом 162 520,00 дол.США. Згідно п.5.2 Договору сума позики підлягає поверненню в готівковій формі , в розмірі еквівалентному 162 520,00 євро. На виконання п.3.2. цього Договору, 16.02.2015 року позичальник надав позикодавцю розписку, згідно якої зазначив, що він отримав грошові кошти (позику) та зобовязується повернути їх ОСОБА_2 до 01.06.2015 року в розмірі еквівалентному 162 520,00 євро.

Згідно п.4.1. вищезазначених Договорів займу, строк повернення займу ОСОБА_5 встановлений до 01.06.2015 року.

ОСОБА_5 своєчасно грошові кошти не повернув та ухиляється від сплати боргу.

Станом на 21.12.2017 р. ОСОБА_5 має заборгованість за договорами займу, а саме:

- за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/1 в розмірі - 6 600 240,00 грн,, що є еквівалентом - 200 000,00 Євро за курсом НБУ станом на 21.12.2017 рік (курс НБУ - 33.12 грн. за 1 євро);

- за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/2 в розмірі - 3 300120,00 грн., що є еквівалентом - 100 000,00 Євро за курсом НБУ станом на 21.12.2017 рік (курс НБУ - 33.12 грн. за 1 євро);

- за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/3 в розмірі - 2 786 090,00 грн,, що є еквівалентом - 100 000,00 дол.США за курсом НБУ станом на 21.12.2017 рік (курс НБУ - 27,8609 грн. за 1 дол. США);

- за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/4 в розмірі -2 786 090 грн., що є еквівалентом - 100 000,00 дол.США за курсом НБУ станом на 21.12.2017 рік (курс НБУ - 27,8609 грн. за 1 дол.США);

- за Договором позики від 16.02.2015 року №16/02/15/5 в розмірі - 4 527 953,46 грн., що є еквівалентом - 162 520,00 дол.США за курсом НБУ станом на 21.12.2017 рік (курс НБУ -27,8609 грн. за 1 дол.США);

Загальна сума заборгованості за Договорами позики станом на 21.12.2017 рік становить 20 000 493,46 грн. (двадцять мільйонів чотириста девяносто три грн. 46 коп.).

02.03.2015 року між ОСОБА_4 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №255, згідно умов якого забезпечуються виконання зобовязань ОСОБА_5 (Боржник) за договорами позики, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 16.02.2015 року за №№№16/02/15/1, №16/02/15/2, №16/02/15/3, №16/02/15/4, №16/02/15/5.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_5 зобовязань за зазначеними Договорами позики, Іпотекодавець (ОСОБА_4В.) надала в іпотеку належну їй квартиру №7, що розташована в м.Дніпропетровську, вулиця Якова Самарського, буд.6, житловою площею 99,3 кв.м., загальною площею 172,6 кв.м., за згоди свого чоловіка, наданої нотаріусу 02.03.2015 року за реєстровим №253. Зазначена квартира належить Іпотекодавцю на підставі рішення Кіровського районного суду міста ОСОБА_1 від 17.10.2007 року справа №2-1511/2007 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2015 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 01.

Відповідно до п.1.3 договору іпотеки, іпотекою за цим договором, окрім повернення суми боргу, забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і звернення стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмету іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов іпотечного договору.

Відповідно до п.3.1. Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених цим договором та відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку», в тому числі на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2.1. Договору іпотеки, Іпотекодержатель з метою задоволення вимог, може звернути стягнення на майно, якщо в момент настання терміну виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених договором позики, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на майно за цим Договором Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання майна, а також на здійснення вимог, забезпечених іпотекою.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ст.12 Закону «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

В рамках досудового врегулювання спору 18.12.2017 року позивачем, на виконання вимог ст.35 ЗУ «Про іпотеку», було надіслано відповідачу ОСОБА_4 як іпотекодавцю досудову вимогу про виконання порушеного зобовязання, яку останньою залишено без належного реагування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем ОСОБА_4 не спростовано порушення зобовязання, у звязку з чим, в силу дії положень договору іпотеки та норми ст.12, 33 ЗУ «Про іпотеку» позивач набув право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Одночасно з цим, оригінали правовстановлюючих документів на квартиру перебувають у володінні відповідача ОСОБА_4, якою після отримання досудової вимоги такі до нотаріуса не надані, у звязку з чим, позивач позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, шляхом отримання його у власність.

При цьому, суд враховує, що розмір заборгованості за договорами позики від 16.02.2015 року значно перевищує вартість спірної квартири, визначену сторонами на рівні 2 600 000 грн.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Сторони погодили застереження в іпотечному договорі, яким не обмежили вибору іпотекодержателя виключно одним випадком, зазначивши про можливість використання усіх передбачених законом, видів задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, в рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку».

Що стосується захисту прав позивача шляхом окремого визнання права власності на квартиру, то останні не обґрунтовані ані нормами матеріального права, ані фактичними обставинами спору, у звязку з чим, в цій частині позову слід відмовити.

При вирішенні даної справи суд керується положеннями ст.16 ЦК України щодо способів захисту цивільного права, яка передбачає визнання права та враховує, що звернення стягнення на майно передбачає перехід права власності до позивача.

Нормою ст. 182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача1 ОСОБА_4, з вини якої виник даний спір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (49070, м.Дніпро, вул.Андрія Фабра, 15/1а), ОСОБА_4 (49000, АДРЕСА_2), третя особа ОСОБА_5 (49000, АДРЕСА_2) про звернення стягнення на майно та визнання права власності задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 (49000, АДРЕСА_2) перед ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) за договорами позики від 16.02.2015 року за №16/02/15/1, №16/02/15/2, №16/02/15/3, №16/02/15/4, №16/02/15/5 в сумі 20 000 493,46 грн. (двадцять мільйонів чотириста девяносто три грн. 46 коп.), станом на 21.12.2017 р. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.03.2015 року, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №255, а саме: квартиру №7, що розташована в м.Дніпро, по вулиці Якова Самарського, будинок №6, житловою площею 99,3 кв.м., загальною площею 172,6 кв.м, в житловому будинку літ.А-7, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2007 року справа №2-1511/2007, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2015 року , номер запису про право власності 8909140, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, визнавши за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (49000, АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 8000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. Вимоги до заяви про перегляд заочного рішення встановлені ст.285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В.Шевцова