пр. № 2/759/6652/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., ознайомившись з матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту зі спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 до суду із позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту зі спадкового майна.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року було відкрите провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З позовної заяви вбачається, що з підстав, викладених в ній, позивач просить суд зобов'язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 2263041), накладений постановою АК № 495084 від 28.07.2005 року та зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 4113225), накладений постановою № 186/14 від 01.11.2006 року, що були накладені на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи про арешт квартири за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У всіх випадках визнання тієї чи іншої дії як способу захисту пов'язується із зазначенням в нормативних актах. Спосіб захисту також визначають як конкретні закріплені чи санкціоновані законом правоохоронні заходи (засоби), за допомогою яких усуваються порушення прав і вплив на правопорушника.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між кількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є ефективним способом захисту, якщо він не може сприяти відновленню порушеного права, у разі такого порушення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що закріплено у положеннях статті 5 ЦПК України.

З наданої до суду відповіді Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві № 56016 від 14.09.2018 року (а.с. 7) вбачається, що виконавчі провадження, на підставі яких було накладено арешт на спадкове майно, було знищено у зв'язку з їх завершенням та спливом строків зберігання в архіві.

Відповідно до змісту ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» наслідками завершення виконавчого провадження є вчинення державним виконавцем дій виключно пов'язаних з його завершенням. Вчинення інших дій, зокрема, винесення державним виконавцем постанов, після завершення виконавчого провадження, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, законом визначено належний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ним прав, передбачених цим Кодексом. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Таким чином, вивчивши матеріали цивільної справи, з метою забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вирішити питання про перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного провадження з викликом сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Призначити судове засідання в приміщенні суду (м. Київ, вул. Жилянська, 142, зал с/з № 6, каб. 12) на 27 листопада 2018 року об 12-30 год.

В судове засідання викликати сторони.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає чинності з моменту підписання суддею.

Суддя: Коваль О.А.