Справа № 200/9893/18
Провадження №2/200/3023/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2018 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська
головуючого - судді Єлісєєвої Т.Ю.
при секретарі Кузьминій С.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 26 грудня 2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить, зокрема, домоволодіння та земельна ділянка, площею 0,0586 гектарів за адресою: м. Дніпро, вул. Перемоги, буд 21. Також позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, а відповідач, яка є спадкоємцем за заповітом, в шестимісячний строк спадщину не прийняла, так як не бажала спадкувати після смерті ОСОБА_3.
Держаним нотаріусом Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України, було відмовлено в наданні позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно, керуючись тим, що спірне майно є спільним майном подружжя померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_4. З даною позицією позивач не погоджується, зазначаючи, що ОСОБА_3 була розлучена на час придбання спірного майна у власність 20 липня 1959 року. Однак архівних записів про розлучення не збереглись, однак ОСОБА_4 на той час знаходився в офіційному шлюбі з іншою жінкою ОСОБА_5, з якою одружився в 1957 році, і не міг знаходитися в шлюбі з померлою. В підтвердження даних обставин позивачем надано відповідні докази.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.06.2018 року прийнято позовні заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 31.10.2018 року.
Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердила всі зазначенні в позові обставини та факти. Також, відповідач пояснила, що спадщину в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 не приймала, так як на неї не претендує. Просила розглянути справу без її участі.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Письмових пояснень з приводу позову не надав.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Згідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 26 грудня 2015 року померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 І-КИ № 668410, виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 28 грудня 2015 року, актовий запис №29.
Померла ОСОБА_3 склала Заповіт від 01.08.1995 року, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_7А, зареєстрований в реєстрі за №2-1212, заповівши все своє майно відповідачу ОСОБА_2.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не прийняла спадщину в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3, як це передбачено положенням ст. 1269 та ст.1270 ЦК України. Даний факт підтверджує відповідач в своєму відзиві.
Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Стаття 1223 ЦК України зазначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Стаття 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Суд погоджується з позицією позивача, стосовно того, що померла ОСОБА_3, на момент придбання у власність спірного спадкового майна в 1959 році не знаходилась в офіційному шлюбі з ОСОБА_4.
Відповідно до ст. 108 Кодексу законів про сімю, опіку, шлюб і акти громадського стану УСРР від 1926 року, який діяв на той час, вступити в шлюб можуть особи, у відсутність законних перешкод до шлюбу між ними з причин знаходження в шлюбі з іншими особами.
Таким чином, спірне спадкове майно після смерті ОСОБА_3 не є спільним майном подружжя, а належить їй на праві особистої приватної власності.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.
Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р.«Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст.392 ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, її права підлягають судовому захисту.
Надавши повну та обєктивну оцінку всім обставинам та доказам по справі, суд вважає за можливе визнати право власності на спірне спадкове майно за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.
Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено 5194,66 грн. судового збору, з яких половина підлягає поверненню з державного бюджету позивача, а інша половина компенсації за рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.2, 5, 12, 81, 141, 142, 200, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП:НОМЕР_2), право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,0586 гектарів, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: м.Дніпро, вул.Перемоги, 21.
Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва