Справа № 428/8999/18
Провадження № 2/428/1524/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є одним із власників квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані його сини відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації, оскільки відповідачі не проживають з 2013 року у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що відповідачі не проживають у квартирі з 2013 року, тому що виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_5 Федерації, але ж протягом усього часу на них здійснюється нарахування комунальних послуг. Відповідачі є співвласниками квартири, але він вважає, що ця обставина не може бути перешкодою для задоволення позову. Просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації.

До початку розгляду справи по суті 23.10.2018 та 05.11.2018 позивачем ОСОБА_1 подані заяви про долучення додаткових раніше не поданих письмових доказів.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

Третя особа ОСОБА_4 позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення, пояснила, що вона є дружиною позивача, теж є співвласником квартири, як позивач та їх сини відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідачі з 2013 року у квартирі не проживають, виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_5 Федерації і додому не приїжджають.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1996 року № 195.

Згідно з довідкою № 28624 від 05.07.2018 року про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, станом на 05.07.2018 року, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина позивача третя особа - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сини позивача: відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Вказані обставини також підтверджуються копією домової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається з копій актів про встановлення факту проживання/не проживання/ № 928 від 17.07.2018 року та б/н від 23.04.2015 року, затверджених директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, проживають ОСОБА_1, ОСОБА_4, окрім них з 2013 року ніхто не проживає.

Згідно з випискою з домової книги АДРЕСА_5 по м. Котельники 3-й Покровський проїзд Московської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживає за вказаною адресою з 29.01.2013 року по теперішній час, має паспорт громадянина ОСОБА_5 Федерації, військовозобовязаний ОГВК м. Люберці Московської області.

Згідно з відривною частиною бланка повідомлення про перебування іноземного громадянина або особи без громадянства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прибув до місця перебування за адресою: Московська область, м. Балашиха, мкр. Заря, АДРЕСА_6, строк перебування до 25.11.2018 року.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпоряджання житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 ЖК УРСР.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось в судовому засіданні позивачем та третьою особою, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками вищевказаної квартири, права користування якою їх просить позбавити позивач.

Отже, з вищенаведеного суд доходить висновку, що, оскільки відповідачі є співвласниками квартири, то зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_7 призведе до обмеження останніх у праві користування своєю власністю, що суперечить положенням ст. 317, 319 ЦК України, які гарантують кожному власнику право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, що також включає і право бути зареєстрованим у житловому приміщенні, яке належить особі на праві приватної власності, незалежно від фактичного проживання або непроживання такого співвласника у цьому житловому приміщенні.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 2 групи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачу, який звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову відмовлено повністю, а тому судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 29, кв. 10, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1;

- відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 29, кв. 10, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2;

- відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 29, кв. 10, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3;

- третя особа: ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 29, кв. 10, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_4.

Повне рішення складено 13.11.2018 року.

Суддя І. С. Посохов