КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 759/4743/ 17

провадження № 22-ц/824/502/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.

за участі помічника, який за дорученням судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у складі судді Миколаєць І.Ю. про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання

у справі за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку його пред'явлення до виконання та заміну сторони стягувача.

В обґрунтування вимог зазначав, що 25.10.2010 року Святошинським районним судом м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу в розмірі 661 894,57 грн. та 820 грн. судових витрат.

Відповідно до Договору купівлі- продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 29.11.2006 року.

Також зазначає, що відповідно до доданих матеріалів справи в суді до запровадження тимчасової адміністрації - виконавчий лист був отриманий ПАТ «УкрСиббанк», проте не був в подальшому переданий ПАТ «Дельта Банк».

Заявник просить суд постановити ухвалу, якою замінити сторону виконавчого провадження у виконавчому провадженні, а саме стягувача з ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк», видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред»явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року заяву задоволено.

Постановлено: замінити сторону виконавчого провадження у цивільній справі № 2-2403/2010 - стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» її правонаступником Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». ВидатиПублічному акціонерному товариству «Дельта Банк» дублікат виконавчого листа № 2-2403/2010 від 25.10.2010 року та поновити строк для пред'явлення зазначеного виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, у липні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі , посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд не надав належної оцінки та не перевірив тих обставин, які би свідчили про дійсну втрату, знищення або пошкодження виконавчого листа, що унеможливлює його виконання та безпідставно поновив правонаступнику ПАТ «Укрсиббанк» строк пред'явлення виконавчого документа до виконання зі спливом 7 років.

26.07.2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, звертаючи увагу суду на те, що рішення Святошинського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 661 894,57 грн. боргу за кредитом та 820 грн. судових витрат не виконане, що ставить під сумнів обов'язковість його виконання, гарантовану Конституцією України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ПАТ «Дельта Банк» проти апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу суду залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, виконавчий лист від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» не передавався, що підтверджується довідкою № 298 від 22.03.2017, а отже є втраченим.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2010 року по справі № 2-2403/2010 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 661894,57 грн. та 1820,00 грн. судових витрат, а всього 663714,57 грн.(а.с. 72-73)

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 29.11.2006 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.95-96).

Відповідно до частини 1 статті 378 ЦПК України( в редакції, чинній на час спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд змінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Як убачається з матеріалів справи,заявник просить замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Така вимога ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони стягувача є обґрунтованою та базується на умовах укладеного між юридичними особами договору купівлі - продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011 року.

Із змісту заяви вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» не надав заявнику оригінал виконавчого листа, який був повернутий на підставі п.9 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - підстава, що передбачає право на повторне звернення до суду.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання, а суд у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦПК України).

За змістом вищезазначеної норми, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

У заяві ПАТ «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого зазначено, що виконавчий лист було повернуто ПАТ «УкрСиббанк» та у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, виконавчий лист до ПАТ «Дельта Банк» не передавався.

Відповідно до довідки № 298 від 22.03.2017 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Укрсиббанк» - не надходив (а.с. 94), отже є втраченим.

Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Із змісту заяви вбачається, що з 02.10.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» розпочалася процедура ліквідації банку. Пропуск строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відбувся в зв'язку з халатністю ПАТ «УкрСиббанк» у передачі кредитних матеріалів, у тому числі, виконавчого листа та з причин кадрових змін у зв'язку із ліквідацією банку.

Враховуючи вищевикладене суд уважає, що існують всі підстави для поновлення стягувачу строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання. А тому суд визнає причину пропуску строку поважною та вважає заяву про пропущення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання такою, що підлягає задоволенню.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що заявником було доведено підстави заміни сторони у виконавчому провадженні та доведення втрати виконавчого листа , що є процесуальним обов'язком заявника, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Зазначені доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов'язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Згідно зі статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2018 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.І. Шкоріна

Л.Д. Махлай