АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2260/16-ц 22-ц/774/47/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 211/2260/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна», ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2017 року, яке постановлено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «АІСЕ Україна», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист прав споживача та визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.12.2008 року між ним та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПАТ «АІСЕ Україна» було укладено договір № 211201, предмет якого є надання Учаснику послуг системи «Автоплан», спрямованих на придбання автомобіля LADA 111 Wag 1/6 16 V 21114 вартістю 67170,00 грн.

Згідно додатку № 3 (від 25.02.2009 року) даної угоди загальна сума зобов'язань по сплаті учасника системи на момент підписання даного додатку становила 103751, 03 грн.

На момент підписання додатку № 3 він сплатив 1132, 77 грн., тому заборгованість за угодою склала 102618, 26 грн. Вказана заборгованість мала бути погашена в повному обсязі згідно Графіку внесків цього учасника системи. Термін дії угоди до 31.05.2017 року.

За договором поруки від 13.03.2009 року співпоручителями є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Строк сплати внесків - 100 місяців. Передбачено щомісячний Цілий Чистий внесок в розмірі 1%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,35 % та ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065%, одноразова плата за право на отримання автомобіля - 3% та ПДВ. Відповідно до п. 4.3. Додатку № 2 вказаної угоди, поточна ціна автомобіля, зазначено в додатку № 1 до Угоди - це поточна ціна автомобіля , повідомлена АІСЕ виробником та імпортером та дистриб»ютором, яка діяла на момент підписання Угоди та Додатків до неї і яка використовується для розрахунку розміру Цілого чистого внеску, ціни послуг, страхового платежу та інших платежів передбачених цими правилами. Відповідно до п. 5.1 Додатку № 2 позивач як Учасник системи щомісяця сплачував відповідні внески за даною угодою. Графік внесків йому не надавався.

Починаючи з 2009 року, позивач щомісячно справно оплачував квитанції, що надходили від ЗАТ «АІСЕ Україна», навіть не задумуючись над тим, яку загальну суму позивач вже вніс на рахунок даного товариства. На момент підписання додатку № 3 до договору № 211201 заборгованість позивача за угодою складала 102618, 26 грн. На сьогоднішній момент позивач вніс суму в розмірі 127 459, 73 грн., що вже значно перевищує суму заборгованість позивача, але відповідач все одно продовжує вимагати від позивача сплати поточних рахунків, надсилаючи платіжні доручення.

Коли позивач звернувся до представника відповідача, йому було повідомлено, що вартість автомобілю зросла, тому позивач має сплачувати збільшену суму. На питання чому збільшилася вартість автомобіля представник відповідача повідомив, що позивач виплачує кошти за автомобіль марки Деу Ланос. Тобто своїми діями відповідач ввів позивача в оману і навмисно в договорі вказали марку автомобіля, що може збільшуватися в ціні, а на справді ж позивач користується іншою маркою автомобіля, який не може бути збільшений в ціні так як вже знятий з виробництва.

Внаслідок обману та внесення неправдивих відомостей у договорі відповідачем позивач повинен сплачувати вартість не за придбаний автомобіль, яким користується та володіє, а за інший дорожчий автомобіль якого в позивача немає та ніколи не було.

Позивач вважає, що договір є недійсним, тому, уточнив свої позовні вимоги, просив суд: визнати недійсними угоду № 211201 від 26.12.2008 року та додатків до неї № 1,2,3 і додаткової угоди до неї № б/н від 26.12.2008 року, договір застави від 20.03.2009 року укладені між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «АІСЕ України» та догорів поруки від 13.03.2009 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ України» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ПАТ «АІСЕ України» моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними угоду № 211201 від 26.12.2008 року та додатки до угоди № 211201 від 26.12.2008 року № 1,2,3 і додаткової угоди до угоди № 211201 від 26.12.2008 року № б/н від 26.12.2008 року, та договір застави від 20.03.2009 року укладені між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «АІСЕ України».

Визнано недійсним договір поруки від 13.03.2009 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ України» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «АІСЕ України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «АІСЕ України» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1653, 50 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «АІСЕ Україна», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Так, суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов помилкового висновку про те, що угода між ПАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_1 є кредитним договором, оскільки ця Угода є правочином про надання Учаснику послуг спрямованих на придбання автомобіля.

Апелянт вказує на те, щодо з договорами та угодами, в яких були зазначені всі умови надання позивачеві послуг, позивач був ознайомлений та підписав їх, що спростовує посилання позивача на те, що його було введено в оману.

Судом при ухваленні рішення не досліджено, які докази підтверджують те, що позивач сплачує щомісячні внески за дорожчій автомобіль, не наведено для прикладу жодної ціни автомобіля ВАЗ 21114 для порівняння їх з ціною Деу Ланос D4LM510, крім того з метою уникнення постійного дублювання зазначення даних про марку та модель автомобіля, зазначеного в Додатках, Угодах та Додаткових Угодах, використовується загальний термін - Автомобіль.

Представник ПАТ «АІСЕ Україна» вказує на те, що позивач не сплатив в повній мірі платежів, передбачених угодою та його посилання та недійсність договорів є безпідставними.

Крім того, апелянт вказує на те, що позивач пропустив строк позовної давності три роки для звернення з даним позовом, та не надав підтвердження моральних страждань.

Відзив на апеляційну скаргу не надавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» - Сметанюка І.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 26.12.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «АІСЕ Україна» було укладено договір № 211201, предметом якого є надання Учаснику послуг системи «Автоплан», спрямованих на придбання автомобіля Деу Ланос вартістю 54441 грн.( а.с.11-12 ) .

Згідно додатку № 3 від 25.02.2009 року до даної угоди загальна сума зобов'язань по сплаті учасника системи на момент підписання даного додатку становила 103751, 03 грн.

На момент підписання додатку № 3 позивач сплатив 1132, 77 грн., на момент підписання заборгованість за угодою склала 102618, 26 грн.

Вказана заборгованість мала бути погашена в повному обсязі згідно Графіку внесків цього учасника системи. Термін дії угоди до 31.05.2017 року (а.с.210.

За договором поруки від 13.03.2009 року спів поручителями є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 34- 35 ) .

Строк сплати внесків - 100 місяців. Передбачено щомісячний Цілий Чистий внесок в розмірі 1%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,35 % та ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065%, одноразова плата за право на отримання автомобіля - 3% та ПДВ.

Відповідно до п. 4.3. Додатку № 2 вказаної угоди, поточна ціна автомобіля, зазначено в додатку № 1 до Угоди - це поточна ціна автомобіля, повідомлена АІСЕ виробником та імпортером та дистриб'ютором, яка діяла на момент підписання Угоди та Додатків до неї і яка використовується для розрахунку розміру Цілого чистого внеску, ціни послуг, страхового платежу та інших платежів передбачених цими правилами.

На момент підписання додатку № 3 до договору № 211201 заборгованість позивача за угодою складала 102618, 26 грн.

На даний момент позивач вніс суму в розмірі 127 459, 73 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що укладені між позивачем та відповідачем договори не відповідають вимогам чинного законодавства, відповідач скористався тим, що позивачу об'єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст.11 та абзацу 16 ч.1 ст.6 закону «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні договору, та по суті примусив останнього до сплати платежів на незаконних підставах.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу ст.ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов'язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов'язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов'язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується і договірних зобов'язань, які не виконані належним чином.

Відповідно до положень ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 26грудня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна» (далі - ЗАТ «АІСЕ Україна»), правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», було укладено у простій письмовій формі договір - Угоду №211201, предметом якої є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в Додатку №1 до Угоди, через систему «Автоплан», організовану товариством. Опис діяльності системи «Автоплан» відображено у Правилах діяльності «Автоплану» (Додаток №2 до Угоди). Додатки №1 та №2 є невід'ємними складовими частинами вищеназваної Угоди, що передбачено ст.8 цієї Угоди.

Система «Автоплан» - це система придбання товарів, що базується на створенні груп покупців (учасників системи), метою яких є придбання автомобілів у порядку і на умовах, передбачених угодою та додатками до неї. Відповідно до Додатку №1, предметом вищеназваної Угоди є система послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки Део Ланос за ціною 54441 грн., в ціну якого ЗАТ «АІСЕ Україна» було закладено суму сумарних повних внесків, які в свою чергу включали в себе чисті внески, адміністративні витрати та страхові внески.

В ст. 6 цієї Угоди зазначено, що Додаток № 1 містить особисті дані Учасника системи, інформацію щодо обраної моделі Автомобіля, його поточної ціни на день підписання цієї угоди, розмір внесків в оплату послуг АІСЕ та страхового платежу, що визначаються як певний відсоток від Поточної ціни автомобіля, а також Додаток № 2 до Угоди, що містить правила функціонування «Авто плану», є невід'ємними частинами цієї Угоди. Підписання даної Угоди та додатків до неї є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст Угоди та Додатків до неї. Ст. 7 Угоди передбачено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і діятиме до моменту виконання обома сторонами усіх зобов'язань, передбачених у цій Угоді. Угода підписана відповідачем ОСОБА_1, що підтверджує його згоду з її умовами.

Відповідно до ст.5 Угоди, Додатку №2 відповідач ОСОБА_1 зобов'язувався з початку Графіка внесків та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, сплачувати щомісячно цілий чистий внесок або його половину за власним вибором, а також щомісячний внесок в оплату послуг АІСЕ і щомісячний внесок в оплату страхового платежу. Повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником системи в порядку та у строки, визначені Правилами функціонування Автоплану. Чистий внесок може бути цілим та половинним. Половинний чистий внесок - це половина цілого чистого внеску, а цілий чистий внесок - це встановлений відсоток від поточної ціни автомобіля, що визначає суму, яку учасник системи сплачує кожного місяця з метою придбання автомобіля.

В Додатку № 1 до угоди зазначено, що поточна ціна автомобіля 54441 грн., кількість внесків 100, щомісячний цілий чистий внесок 1,00 %, щомісячний внесок в оплату послуг в (% + ПДВ) - 0,35 %; щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065 %.

Відповідно до п. 4.1 Правил функціонування Автоплану, що містяться в Додатку № 2 до угоди, - поточна ціна автомобіля це роздрібна ціна автомобіля, яка встановлюється виробником або імпортером чи дистриб'ютором автомобіля в останній робочий день кожного місяця протягом всього строку існування групи.

Відповідно до п.17.5 Правил функціонування Автоплану, у випадку, якщо Учасник системи, який отримав Автомобіль, не сплатить два або більше послідовних або вибіркових повних внески, то такий Учасник системи зобов'язаний повністю одноразово достроково сплатити всі ще не сплачені внески, і АІСЕ має право вимагати їх повної сплати протягом 10 календарних днів від дати отримання платіжної вимоги від АІСЕ.

26 лютого 2009 року позивач скористався своїм правом, передбаченим статтею 10 Правил функціювання автоплану, та обрав обі автомобіль марки ВАЗ 21114/універсал.

Відповідно до положень п.10.3 ст.10 Додатку №2 до Угоди, якщо обрана учасником системи модель коштує менше, ніж модель Автомобіля, право на отримання якої було надано, АІСЕ зобов'язується зарахувати цю різницю для скасування несплачених пайових внесків цього учасника системи, як іпередбачені його графіком внесків, у зворотньому порядку, починаючи з останнього повного внеску.

Отже, після здійснення процедури заміни автомобіля для розрахунку щомісячних внесків для ОСОБА_1 застосовувалася ціна автомобіля ВАЗ 21114/універсал.

З договору поруки від 08.04.2010 року, укладеного між ПАТ «АІСЕ Україна» та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання боржником зобов'язань, що виникають з Угоди. В разі невиконання боржником зобов'язань за Угодою, Боржник і поручителі, відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Строк дії договору поруки до 31 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу ОСОБА_1 вказані послуги, внаслідок чого останній після сплати відповідних внесків отримав 18.03.2009 року у власність автомобіль марки ВАЗ 211140, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а після здійснення процедури заміни автомобіля для розрахунку щомісячних внесків для ОСОБА_1 застосовувалася ціна вказаного автомобіля.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Відповідно ж до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоПлан», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Головною ознакою відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Тому суд дійшов висновку, що, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальної схеми».

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13.

Проаналізувавши умови спірного договору, за яким до того ж ОСОБА_1 фактично отримав, визначений умовами договору товар, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилковго висновку про те, що позовні вимлги позивача підлягають задоволенню, оскілкьи відсутні правові підстави для визнання оспорюваних позивачем договорів недійсними.

Як вбачається із матеріалів справи, під час укладення Угоди позивач отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ПАТ «АІСЕ Україна». Відповідно до ст. 11 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Сукупний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в період укладення Угоди сторони діяли добросовісно і дійшли домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договорів, строк їх дії, коло обов'язків і прав кожної з сторін. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, відповідач ОСОБА_1 погоджувався із всіма умовами договору, про що свідчить його підпис в договорі і часткове виконання умов Угоди. Після укладення договору в 2008 році відповідач його не оспорював, приступив до його виконання і виконував тривалий час на протязі декількох років, тобто погодився з умовами договору. Всі умови договору ОСОБА_1 на час їх укладення повністю влаштовували. На згоду відповідача ОСОБА_1 з укладеним договором вказує і той факт, що він погодився отримати автомобіль в 2009 р., після чого продовжив сплачувати передбачені Угодою внески до моменту звернення до суду.

Незгода ж з наслідками укладеного договору не є підставою для визнання його недійсними, передбаченою ст. 229 ЦК України.

Ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. І тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Як убачається з тексту Додатку №1 до Угоди узгоджена сторонами поточна ціна автомобіля на час укладання Угоди становила 54441 грн. Однак, поряд з цим сторони визначили поняття поточної ціни автомобіля, зазначивши, що це роздрібна ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором автомобіля в останній робочий день кожного місяця протягом всього строку існування групи (ст. 4 Додатку №2 до Угоди), який є відмінним від позивача. Дані положення умов Угоди свідчать про те, що поточна ціна може змінюватися під час дії Угоди як в сторону збільшення, так і в сторону її зменшення, що в свою чергу свідчить про те, що умови Угоди не містять в собі наперед визначеного істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін. В інших пунктах та статтях Угоди та Додатків до неї, які ОСОБА_1 просить визнати недійсними, розмір внесків та страхових платежів визначено у відсотках до поточної ціни автомобіля, визначеної зазначеним вище способом. Зміна погодждених сторонами відсотків, умовами договору не передбачена. Таким чином, позивач, як сторона Угоди, не має права самостійно в односторонньому порядку змінювати ні поточну ціну автомобіля, ні розмір внесків.

Крім того, предметом Угоди, укладеної сторонами, є саме надання послуг, результатом яких має стати придбання автомобілів учасниками системи, а не продаж автомобіля, як такий (ст.1 Угоди). Із аналізу умов Угоди випливає, що Угодою взагалі не передбачено можливості зміни ціни послуг, які надаються позивачем і які є предметом укладеної між сторонами. Угоди, в тому числі і в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг узгодждена сторонами у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгодждений ними відсоток від поточної ціни автомобіля на весь час дії Угоди. Слід зазначити, що саме такий порядок визначення поточної ціни та ціни послуг, закріплено і на законодавчому рівні, зокрема п.1.2,6.2,6.24 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затвердждених Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1676 від 09.10.2012 р., що також підтверджує законність саме такого способу визначення вартості як автомобіля, так і кожного внеску.

Більш того, умови Угоди передбачають і право учасника, який ще не одержав автомобіль, достроково розірвати Угоду без сплати відступного за відмову від Угоди, якщо різниця в ціні моделей у визначеному в Угоді випадку перевищує 20% ( ст. 5 Угоди та пп.11.3 ст. 11 Додатку №2 до Угоди).

На підставі наведного вище колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилкового висновку про те, що укладені між позивачем та відповідачем оскорювані договори не відповідають вимогам чинного законодавства, тому апеляувйна скарга пердставника відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з позивача на коритсь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1818 грн. 96 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист прав споживача та визнання договору недійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» судовий збір в розмірі 1818 грн. 96 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: