АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/370/17 Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І. В.
Провадження № 22-ц/790/1320/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бровченка І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Універсальна біржа «Україна». про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, стягнення інфляційних змін суми боргу та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа - Універсальна біржа «УКРАЇНА», у якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму боргу за договором купівлі-продажу рег. № Ф1-01/2015 від 26.02.2015 року у розмірі 161 269,00 грн., інфляційні зміни суми боргу у розмірі 54 618,24 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 8 920,61 грн. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 26.02.2015 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу рег. № Ф1-01/2015 (далі за текстом Договір). Договір був укладений на підставі протоколу публічних біржових торгів № 1-03/2015 від 26.02.2015 року.

Предметом договору була купівля-продаж багаторічних насаджень плодових дерев у кількості 20 199 шт., розташованих у с. Тихе Вовчанського району Харківської області, загальною вартістю 161 269,00 грн.

Відповідно до п. 3 Договору сторони визначили, що покупець сплачує вартість придбаного майна протягом тридцяти календарних днів з моменту реєстрації договору на біржі.

Згідно п. 8 договору купівлі-продажу від 26.02.2015 року, договір був підписаний та зареєстрований на Універсальній біржі «Україна» на підставі договорів-доручень від імені Продавця та Покупця з брокерами на здійснення біржової угоди та протоколу біржового аукціону.

Таким чином Покупець мала сплатити вартість придбаного нею майна у повному обсязі не пізніше 28.03.2015 року, проте на момент звернення з позовом відповідач не здійснив жодних виплат.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором купівлі-продажу № Ф1-01/2015 від 26.02.2015 року у розмірі 161269 гривень, інфляційні зміни суми боргу в розмірі 54618 гривні 24 копійки, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 8920 гривень 61 копійку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, сплачений судовий збір у розмірі 2248 гривень 08 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказано, що позивачем не було доведено, що спірний договір було укладено, оскільки не було надано оригіналу біржової угоди з податковою інспекцією, а єдиною законною підставою використання садів може бути лише договір оренди, укладений з власниками земельних ділянок. Зазначено, що учасники справи та свідки фактично визнали, що відповідачем не було висловлено наміру придбати спірні сади, сторони не досягли згоди стосовно всіх істотних умов договору, а тому такий правочин слід вважати неукладеним. Послалась на те, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності з боку відповідача сплати вартості договору, оскільки вказана сума була сплачена сином відповідача.

Представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, як таке, що ухвалено відповідно до вимог закону.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу рег. № Ф1-01/2015, предметом якого була купівля-продаж багаторічних насаджень плодових дерев (груша, яблуня, черешня, вишня, слива, алича) у кількості 20199 шт., які розташовані у с. Тихе Вовчанського р-ну Харківської області, загальною площею 298 га, вартістю 161269,00 грн. (п. 2 Договору) (а. с. 9)

Договір рег. № Ф1-01/2015 був укладений на підставі протоколу публічних торгів № 1-03/2015 від 26.02.2015 року. (а.с. 8)

У п. 3 Договору сторони визначили, що Покупець сплачує вартість придбаного майна протягом 30 днів з моменту реєстрації Договору на Біржі, після чого Продавець протягом п'яти днів зобов'язується передати вказане майно Покупцю.

Договір набирає чинності з моменту реєстрації його на Біржі. (п. 5 Договору)

За п. 8 Договору, Договір підписаний та зареєстрований на Універсальній біржі «Україна» на підставі договорів-доручень від імені Продавця та Покупця з брокерами на здійснення біржової угоди та протоколу біржового аукціону.

Згідно протоколу біржового аукціону Харківської товарної біржі № И-25/2005 по продажу майна, що перебуває в податковій заставі від 14.06.2005 року, Вовчанська МДПІ Харківської області - заставодержатель, виставив на торги, а переможець аукціону ОСОБА_4 таким чином придбала за 39249 грн. багаторічні насадження плодових дерев (груша, яблуня, черешня, вишня, слива, алича).

Відповідно до договору купівлі-пролажу № И-25-Ф/2005 від 14.06.2005 року, укладеного Харківською товарною біржею, Вовчанська МДПІ з одного боку та ОСОБА_4 покупець придбала багаторічні насадження плодових дерев (груша, яблуня, черешня, вишня, слива, алича) в кількості 20199 шт.

Станом на день розгляду справи судом ОСОБА_3 з порушенням умов договору не було здійснено виплат за договором.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що більшу суму, ніж зазначена в договорі 161000 гривень, не було заявлено до стягнення, і підтвердила наявність у відповідача заборгованості і той факт, що фактично сади були передані в усній формі, ще до укладення угоди. Відповідач використовує сади, син відповідачки обіцяв сплатити за договором, коли йому сплатять борг в готівковій формі, про розписку вони не розмовляли. Також зазначила, що син відповідачки зайняв у них гроші для роботи в садах.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що вони із дружиною - позивачем по справі, придбали сади в 2005 році, через товарну біржу у податкової інспекції. Вони займались садами, сплачували земельний податок, договорів оренди із пайщиками не укладали, потім вирішили сади продати. Син відповідачки виявив зацікавленість садами, домовлялись про продаж із сином відповідачки, він попросив документи на сади. Вони домовились зустрітись, але поки він був на СТО, його дружина уклала договір та показала йому документи. Син відповідачки обіцяв сплатити за сади, а потім перестав відповідати на телефонні дзвінки. Більшу суму ніж зазначено в договорі вони не просили. При підписанні договору він присутній не був, розрахунок за договором проведений не був. Після укладення договору купівлі-продажу він у садах не був, відповідачку бачив один раз, розмовляв із її сином. Гроші мали сплатити його дружині. Також зазначив, що в 2013 році син відповідачки позичив у них гроші для того, щоб займатись садами.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він придбав сади з плодових дерев, у нього не вистачало грошей, він домовився із чоловіком позивача, що усю суму одразу не сплатить, а буде сплачувати частками. Зазначив, що є інші власники садів, яким сплачував гроші. Сади він використовує із моменту укладення договору займу з 2013 року. Сади придбав в розстрочку, в 2013 році вніс перший внесок за сади в розмірі 5000 доларів США, при цьому були його мати, позивач із чоловіком, його батько, відбувалось це у нотаріуса, розписку про отримання грошей він не вимагав. Про продаж садів він домовлявся із чоловіком позивачки за суму 240000 гривень. Суми розбив на частки, він сплачував різними сумами, всю суму за договором він сплатив. Через два роки він ініціював укладення договору. ОСОБА_3 просили більше грошей, ніж була домовленість, вони спілкувались, а потім він перестав відповідати на їх дзвінки. Пайщики, яким належить земля під садами, пред'явили йому вимоги щодо укладання договору оренди землі, він укладає договори та викупає сади у них. Про укладення договору купівлі-продажу йому відомо, він знайшов товарну біржу, при укладенні угоди був він, позивач та його мати, яка уклала договір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки взятих на себе за договором купівлі-продажу рег. № Ф1-01/2015 від 26.02.2015 року зобов'язань щодо оплати придбаного майна ОСОБА_3 не виконала в повному обсязі до теперішнього часу, то наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача виниклої у зв'язку з цим заборгованості.

До показань свідка ОСОБА_7, в частині передачі ним грошей за договором купівлі-продажу, суд поставився критично, так як свідок не є стороною за договором купівлі-продажу, укладеним договором передбачена була передача грошей протягом 30 днів після реєстрації договору, відповідачка по справі, яка є покупцем згідно договору в судовому засіданні зазначила, що грошей за договором не сплачувала. Будь-яких допустимих доказів в підтвердження сплати грошей за договором, надано не було.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 4 ст. 656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно ст. 538 ЦК України - виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що спірний договір слід вважати неукладеним або фіктивним, оскільки всупереч передбаченого у ст. 81 ЦПК України процесуального обов'язку до суду не було надано належних, допустимих і достатніх у розумінні ст.ст. 76-79 ЦПК України доказів на підтвердження цих заперечень.

Вказаний договір відповідачем оспорений не був, вчинений у передбачений законом формі і не виконаний відповідачем в частині сплати ціни товару.

В порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, ОСОБА_3 також не було доведено суду належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, факту виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, згідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Тому, колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції відхилив показанні свідків, які відповідач навела на підтвердження своїх доводів стосовно іншого змісту письмового договору, підписання якого вона визнавала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт виконання відповідачем умов договору доведено не було, який є обґрунтований, підтверджується матеріалами справи і доводами скарги не спростований.

Твердження ОСОБА_3 про те, що сади не були їй фактично передані апеляційний суд відхиляє, оскільки воно сама підтвердила, що вони знаходяться у користуванні її сім'ї з 2013 року.

Нормами ст.ст. 610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

З огляду на те, що відповідачем не було доведено виконання належним чином зобов'язання, то суд першої інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_3 інфляційні витрати та 3% річних.

При ухваленні рішення в цій частині районний суд правильно послався на розрахунки позивача, які є обґрунтованими і не були спростовані стороною відповідача.

З огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення відповідно до вимог законодавства, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі викладеного, та керуючись ст. 375 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу, та залишає без змін оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2018 року.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.О. Бровченко.

І.В. Бурлака.