Справа № 127/2-1808/10
Провадження № 22-ц/772/624/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Медяний В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 рокуСправа № 127/2-1808/10м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Берегового О.Ю.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2017 року (головуючий суддя Романюк Л.Ф.), постановлену о 15:00 у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, дата складення повного тексту ухвали 27 грудня 2017 року, у цивільній справі за заявою публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.03.2010 року у цивільній справі № 2-1808/10 стягнуто з ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 1/97/270808 від 27.08.2008 року станом на 03.02.2010 року в сумі 77 001, 09 доларів США, що еквівалентно 616 039, 52 грн. та судові витрати 1820 грн.

На виконання рішення суду по справі №2-1808/10 Ленінським районним судом м. Вінниці 13.05.2010 року видано виконавчий лист про примусове стягнення вищезазначеної заборгованості з боржника ОСОБА_4

Виконавчий лист перебував на виконанні у Ленінському ВДВС Вінницького МУЮ, виконавче провадження № 19526829, але стягнення боргу на користь банку не проводилось.

27.03.2015 року заступником начальника Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із смертю боржника.

ПАТ «БМ Банк» 26.09.2012 року отримало повідомлення від ОСОБА_3 про смерть боржника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а тому 26.03.2013 року, тобто протягом шести місяців до Першої вінницької державної нотаріальної контори ним була направлена вимога до спадкоємців померлого ОСОБА_4

У зв'язку з цим ПАТ «БМ Банк» просило замінити боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.03.2010 року у цивільній справі № 2 -1808/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості в сумі 77 001, 09 доларів США та судових витрат 1820 грн. його спадкоємцем ОСОБА_3.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2017 року заяву ПАТ «БМ Банк» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, що відкрито на підставі виконавчого листа №2-1808/10, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.03.2010 р. у цивільній справі №2-1808/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості в сумі 77 001,09 доларів США та судові витрати - 1820,00 грн. з боржника - ОСОБА_4 на його спадкоємця - ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1 у межах вартості спадкового майна.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ПАТ « БМ Банк» у повному обсязі. Вважає, що у зв'язку зі смертю боржника його зобов'язання, в т.ч. і по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, однак він як один із спадкоємців не зобов'язаний відповідати перед кредитором одноосібно і нести тягар сплати боргів спадкодавця. Він сумлінно виконав обов'язок передбачений ст. 1281 ЦК України, повідомивши кредитора про смерть боржника. Проте, кредитор спадкодавця не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені ч.ч.2,3 ст. 1281 ЦК України, а тому він позбавляється права вимоги, оскільки така вимога ПАТ «БМ Банк» не може вважатися вимогою в порядку ст. 1281 ЦК України, так як вона була направлена протягом 6 місяців від дня коли він дізнався про відкриття спадщини не за належністю до спадкоємця, а в нотаріальну контору.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник ПАТ «БМ Банк», представник ПП ВТФ «Агропромсельбуд» та представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.03.2010 року у цивільній справі № 2-1808/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_4, приватного підприємства Виробничо-торгової фірми «Агропромсельбуд» на користь відкритого акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 1/97/270808 від 27.08.2008 року в загальній сумі 77 001, 09 доларів США, що еквівалентно 616 039, 52 грн., а також судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На виконання рішення суду по справі №2-1808/10 Ленінським районним судом м. Вінниці 13.05.2010 року видано виконавчий лист про примусове стягнення вищезазначеної заборгованості з боржника ОСОБА_4

Виконавчий лист перебував на виконанні у Ленінському ВДВС Вінницького МУЮ, виконавче провадження № 19526829, але стягнення боргу на користь банку не проводилось.

27.03.2015 року заступником начальника Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із смертю боржника.

ПАТ «БМ Банк» 26.09.2012 року отримало повідомлення від ОСОБА_3 про смерть боржника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і 26.03.2013 року протягом шести місяців до Першої вінницької державної нотаріальної контори ним була направлена вимога до спадкоємців померлого ОСОБА_4

Задовольняючи заяву публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що 26.09.2012 року ПАТ «БМ Банк» було отримано повідомлення від ОСОБА_3 про смерть боржника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а тому 26.03.2013 року, тобто протягом 6 місяців до Першої вінницької державної нотаріальної контори була направлена вимога до спадкоємців, таким чином відповідно до ст. 1281 ЦК України ПАТ «БМ Банк» було дотримано вимоги щодо повідомлення спадкоємців про наявність вимог до спадщини протягом шестимісячного терміну. Також суд вважає, що не заслуговують на увагу заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 з приводу того, що ОСОБА_3 є не єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4, оскільки в силу ст.1282 ЦК України спадкоємці вправі задовільнити вимоги кредитора в межах вартості спадкового майна, що буде враховано в порядку виконання вказаного рішення суду.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до вимог частин 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи зі застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог частин 1, 2, 4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначена норма дає підстави для висновку про те, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про зміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Пунктом 2.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України свідчить про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно набуває і право розпорядження ним.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.71)

З копії спадкової справи № 133/2012 р., заведеної Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 16 лютого 2012 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його син ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_6, про що свідчать видані свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 96-171).

26.09.2012 року ПАТ «БМ Банк» було отримано повідомлення від ОСОБА_3 про смерть боржника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с.67).

ПАТ «БМ Банк» протягом 6 місячного строку, встановленого ч.2 ст. 1281 ЦК України, звернулось 26.03.2013 року до Першої вінницької нотаріальної контори з письмовою вимогою до спадкоємців ОСОБА_4 (а.с.69-70, 169).

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що відповідно до приписів ст. 1268, 1269 ЦК України, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_6

Таким чином, оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення боргу не припинились, оскільки допускають правонаступництво, вони входять до складу спадщини, відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на ст. 1281 ЦК України, законодавцем не встановлений порядок повідомлення кредиторів спадкоємців про наявність вимог до спадщини, що дає право суду зробити висновок, що даний порядок може бути різним, будь-то безпосередньо до спадкоємців, будь-то через нотаріальну контору шляхом надіслання претензії в письмовій формі. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що ПАТ «БМ Банк» було дотримано вимоги щодо повідомлення спадкоємців про наявність вимог до спадщини протягом шестимісячного терміну.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним у запереченні на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, та не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5 з висновком місцевого суду щодо їх оцінки.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність обов'язку у нотаріуса з 22.02.2012 року прийняти претензію кредитора та довести до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, на якому наполягав в своїй претензії кредитор, тобто після втратою чинності «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», яка була затверджена Наказом Міністерства юстиції України№ 20/5 від 03.03.2004 р., оскільки як вже вище зазначалося та як вбачається з копії спадкової справи № 133/2012 р., заведеної Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 16 лютого 2012 року, зазначена нотаріальна контора прийняла для виконання подану протягом встановленого ст. 1281 ЦК України 6 місячного строку письмову вимогу-претензію 26.03.2013 року ПАТ «БМ Банк» до спадкоємців ОСОБА_4 та повідомив їх. Проте, спадкоємці боржника за вказаним кредитним договором різними шляхами намагаються ухилитися від виконання неприпиненого зобов'язання з повернення боргу, які допускають правонаступництво та які входять до складу спадщини, відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України (діюча редакція) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та переконаний, що доводи апеляційної скарги, наведені на її обґрунтування, їх не спростовують і не дають підстав для висновку про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, обставинам справи, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 03 травня 2018 року.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом: