Справа № 222/10/18
Провадження 2/222/133/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Володарський районний суд Донецької області в складі:

судді Доценко С.І.,

при секретарі Болбат Н.І.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій щодо незаконного розташування могили ОСОБА_4 поруч з могилою ОСОБА_5 з недотриманням встановленого законодавством простру між могилами протиправними та стягнення завданої моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

04.01.2018 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом , в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача ОСОБА_3 щодо незаконного розташування 16 лютого 2015 року при похованні могили ОСОБА_6 поруч з могилою її батька ОСОБА_5 померлого 04.04.2008 року, з недотриманням встановленого законодавством України однометрового простору між могилами та стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду в розмірі 35000 гривень.

В обгрунтування своїх позовних вимог пояснила, що її батько ОСОБА_5 помер 04.04.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть і похований на кладовищі в с.Федорівка, Нікольского району, Донецької області. Після поховання батька вона підрівняла землю на могилі та мала намір після того як земля осяде, встановити на могилі намогильну споруду. Останні декілька років вона не часто відвідувала могилу батька у звязку із сімейними обставинами. В 2015 році, маючи намір встановити намогильну споруду, вона прийшла на могилу батька та побачила, що поряд з батьком похована ОСОБА_6, поховання якої відбулось 16.02..2015 року і організацією поховання займалась відповідач. Під час копання могили для ОСОБА_6 була використана робота екскаватору, яким могила була викопана неакуратно, на могилу її батька було насипано багато землі, було зламано та викинуто деревяний намогильний хрест, могила батька була потоптана ногами, були порушені вимоги щодо простору між могилами. Вона вважає, що при копанні могили в такій спосіб було ковшем екскаватора пошкоджено могилу та потривожено прах її батька. На її вимогу Зеленоярською сільською радою Нікольского району Донецької області було складено акт про обстеження могили та виявлені порушення в розташуванні могил ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відстань між якими встановлено в головах в 60 см, рекомендовано підправити місце поховання до стандартів, встановлених порядком утримання кладовищ та місць поховання. Таким чином діями відповідача було порушено її права тому що могила тітки відповідача була розташована в порушення встановленого порядку поховання. Її діями позивачу завдано моральну шкоду яка полягає в спаплюженні могили її батька та перенесених з цього приводу моральних страждань позивача та її хворої матері.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та вважають їх обґрунтованими та доведеними. Похована біля її батька ОСОБА_6 не є прямою родичкою відповідача, але ж їй відомо що саме вона займалось похованням померлої та її діями було спаплюжено могилу батька. У звязку з цим, вона вважає, що діями відповідача могла не лише місце поховання, а і могла бути пошкоджена труна та потривожений прах її батька, у звязку з чим вона має намір провести перепоховання батька. Позивач намагалась вирішити питання з відповідачем в досудовому порядку, але ж та відмовилась. Оцінює завдану моральну шкоду в 35000 гривень, тому що протиправними діями відповідача було пошкоджено могилу дорогою для неї людини і вона зазнала душевних страждань та переживань. Позивачу прийшлось неодноразово звертались до суду за поновленням порушених прав щодо поховання батька та нести судові витрати, витрати на правничу допомогу, що також вважає додатковими моральними стражданнями. Просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала відзив на позовну заяву та заяву, в якій просила розглянути позовні вимоги без її участі.

У відзиві зазначила, що ОСОБА_6, яка в лютому 2015 року була похована поряд із своїм сином та батьком позивачки, не є її родичкою. Її похованням вона не займалась, а лише за проханням родичів померлої показала копачам могили де похований син померлої. Враховуючи, що поховання відбувалось в лютому місяці, копання могили проводилось із застосуванням екскаватору. Ніяких дій, які б могли спричинити шкоду чи спаплюжити могилу батька позивача вона не вчиняла. Акт обстеження могильної споруди представниками сільської ради від 26.05.2016 року свідчить про те що відсутні порушення встановлених норм при похованні Внідиченко з могилою ОСОБА_5 Відстань між могилами не суперечить нормам діючого законодавства. В задоволенні позову слід відмовити.

Ознайомившись з позицією сторін, дослідивши надані докази окремо та в їх сукупності суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5, копію паспорту позивача ОСОБА_1, та акт Зеленоярської сільської ради про обстеження могили ОСОБА_5, карта платника податків ОСОБА_1

На підставі свідоцтва про смерть серії І-НО №280130 від 07.04.2008 року, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 помер 04.04.2008 року ( а.с.6)

Згідно акту обстеження могили ОСОБА_5 на кладовищі за межами с.Федорівка на території Зеленоярської сільської ради встановлено, що могила гр.ОСОБА_5 знаходиться в 5 ряду Насип могильного холму приблизно 15-20 см Відстань між могилами ОСОБА_5 та ОСОБА_6- у головах 60 см. в ногах вільний простір. Намогиьна споруда ОСОБА_5 не зруйнована. Хрест деревяний, старий. Табличка відсутня. Висновок результату обстеження - могили померлого ОСОБА_5 не виявлено порушень Порядку утримання кладовищ інших місць поховань №328 від 03.07.2012 року та Закону України «Про поховання та похоронну справу». Пропозиції комісії підправити намогильний холм. ( а.с. 7)

Згідно паспорту позивача вона є ОСОБА_1 ( а.с.5)

Сторонами не оспорювалось, що позивач ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_5 Дмитровча та що він похований на кладовищі в с.Федорівка Нікольского району Донецької області, що відповідно до ст82 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування.

Оцінивши надані в обґрунтування позову докази окремо та в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Зі змісту ч.1 ст. 13 ЦПК України встановлено , що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних (юридичних) осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зазначена стаття надає право особі, яка бере участь в справі, розпоряджатись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таким чином встановлюючи матеріальні та процесуальні межі судового розгляду, визначати обсяг доказів, якими доводить обставини на які посилається.

Згідно цієї статті суд лише сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснюючи особам, які беруть участь у справі їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення не вчинення процесуальних дій та сприяє здійсненню їхніх прав у випадках встановлених ЦПК України.

Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України обовязок доказування покладається на сторони, крім випадків передбаченим цим Кодексом . Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та інше.

Згідно положень ст.ст.77-80 ЦПК України суд, оцінюючи докази виходить із принципів належності,допустимості,достовірності та достатності доказів. З цих підстав належні докази повинні містити інформацію щодо предмету доказування, на їх підставі суд повинен бути в змозі встановити дійсні обставини справи, та у своїй сукупності повинні бути достатніми для висновку суду про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Предметом доказування по зазначеній справі є вчинення дій відповідачем по порушенню порядку поховання особи поряд з батьком позивача на кладовищі в с.Федорівка, Нікольского району, Донецької області, пошкодження нею могили батька позивача та завдання позивачу у звязку з такими протиправними діями моральної шкоди

Зі змісту загальних правових норм цивільно-правова відповідальність настає за умови наявності протиправної дії (бездіяльності) певної особи, настання шкоди, та причинного звязку між діями (бездіяльністю) особи та настанням негативних наслідків у виді завданої шкоди.

Надані позивачем докази не містять достатньої інформації щодо предмету доказування, а саме не підтверджують, що могила батька позивача пошкоджена чи спаплюжена діями відповідача, а тому надані докази є недостатніми для підтвердження факту завдання шкоди, дій відповідача та причинного звязку між її діями та настанням шкоди, а тому є недостатніми для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності.

А тому в задоволенні цивільного позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем двома платіжними документами за двома заявленими вимогами немайнового та майнового характеру на загальну суму 1280 грн., які згідно положень ст. 141 ЦПК України підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 76-80, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій щодо незаконного розташування могили ОСОБА_4 поруч з могилою ОСОБА_5 з недотриманням встановленого законодавством простру між могилами протиправними та стягнення завданої моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлений 02.05.2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя С.І. Доценко