Справа № 515/535/18
Провадження № 2/515/999/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Дмитрівської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за останнім право власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на слідуючі обставини.

08 липня 2009 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_4. За життя, а саме 21.09.2006 року спадкодавець вчинила заповіт, яким заповіла позивачу усе своє майно, до складу якого ввійшли житловий будинок, розташований по вул. Курчатова, 39 с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області та земельну ділянку площею 2,65 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №001490, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 16 березня 2006 року на імя ОСОБА_4.

Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у звязку з тим, що він не надав в нотаріальну контору правовстановлюючих документів на успадковане майно земельну ділянку та житловий будинок.

Про втрату Державного акту серії ІІ-ОД №001490 на ім'я ОСОБА_4 була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник, а правовстановлюючий документ на житловий будинок спадкодавцем за життя не виготовлявся.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 2.65 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та житловий будинок з будівлями та спорудами №39, розташований за адресою: с. Дмитрівка, вул. Курчатова Татарбунарського району Одеської області, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану нерухомість він позбавлений можливості, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану спадкову нерухомість.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 квітня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.

12.06.2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_5 інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлої.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.35).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 27-28 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, його представника та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець за заповітом, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої 08.07.2009 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку та житловий будинок. Вказане підтверджується наступними доказами:

-копією повторного свідоцтва про народження серії І-ЖД №444315, виданого 29.11.1974 року (а.с.5), згідно якого батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №188118 від 08.07.2009 року (а.с.6), із якого слідує, що спадкодавець ОСОБА_4 померла 08 липня 2009 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- копією заповіту, складеного 21.09.2006 року (а.с.7), згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало ОСОБА_4 на день її смерті (а.с.7);

- витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №8734254 від 02.03.2007 року (а.с. 8), з якого вбачається, що заповіт від 21.09.2006 року, вчинений ОСОБА_4, посвідчений Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, є чинним;

- копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок №39 по вул. Курчатова в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, виготовленого 08.08.2017 року, на замовлення ОСОБА_1, з якого вбачаються характеристика спадкового будинку, господарських будівель та споруд, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку (а.с.9-11);

-копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД за № 001490 від 16.03.2006 року (а.с.12), відповідно до якого ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки площею 2,65 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогоподарського виробництва;

-довідкою №244 від 24.03.2017 року, виданою Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.14), з якої слідує, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті 08.07.2009 року була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім неї, в будинку був зареєстрований син померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

-довідкою №266 від 03.04.2018 року, виданою Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.15), з якої слідує, що на підставі погосподарської книги №13 особовий рахунок 937, житловий будинок в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області по вул. Курчатова, 39 значиться за ОСОБА_4;

- листом нотаріуса від 21.06.2016 року №561/02-14 (а.с.16), яким позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 (спадкова справа №182/2017 від 21.06.2017 року) з причини відсутності (ненадання) оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане майно земельну ділянку та житловий будинок;

-звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 107,1 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Дмитрівка, вул. Курчатова, 39, яким підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 78645 грн. (а.с.17-18);

- звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03.04.2018 року (а.с.19-20), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 2,65 га, що належить ОСОБА_4, складає 40556 грн.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №52801905 від 31.07.2018 року (а.с.32) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої 08.07.2009 року, приватним нотаріусом ОСОБА_5 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60831029, зареєстрована у нотаріуса за №182/2017 від 21.06.2017 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 від 21.06.2017 року про прийняття спадку за заповітом, а саме на земельну ділянку та житловий будинок (а.с.33).

Згідно обяви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №38 від 07.10.2017 року (а.с.36), в графі втрачені значиться: вважати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №001490, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 16 березня 2006 року на імя ОСОБА_4.

Із витребуваної судом інформаційної довідки за №54490446 від 14.12.2018 року (а.с.37) слідує, що заповіт від 21.09.2006 року за номером у спадковому реєстрі 41910794, вчинений ОСОБА_4, посвідчений Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, є чинним.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору він не має можливості через відсутність оригіналу Державного акту на спадкову земельну ділянку серії ІІ-ОД №001490 виданого 16.03.2006 року, який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.36) та відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які доводять факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 права власності на вказану нерухомість.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачем в позасудовому порядку, а тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача (а.с. 27-28 ), враховуючи, що спадкова земельна ділянка та спадковий житловий будинок дійсно належали спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом із нею, суд вважає, що за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на:

- земельну ділянку площею 2,65 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №001490, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 16 березня 2006 року на імя ОСОБА_4;

- житловий будинок з будівлями та спорудами №39, розташований по вул. Курчатова с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 82, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії КМ №759405, виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 03.01.2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем за заповітом, право власності на:

-земельну ділянку площею 2,65 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №001490, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 16 березня 2006 року на імя ОСОБА_4, яка померла 08.07.2009 року;

-житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Курчатова, 39 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, який належав на праві приватної власності ОСОБА_4, померлій 08.07.2009 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.А. Семенюк