Провадження № 2/522/9285/18
У Х В А Л А

14 грудня 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., дослідивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу в сумі 89600,00 грн.

Статтями 174-177 ЦПК України встановлені вимоги до заяв по суті справи, які подаються учасниками справи до суду.

Однак, дана позовна заява не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України, а саме:

-до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (8810 грн.). В даному випадку розмір судового збору складає 896,00 грн.

Суддя враховує, що ОСОБА_1 подано заяву про відстрочку сплати судового збору до прийняття рішення, так як він не має грошових коштів для оплати судового збору, отримує лише пенсію в розмірі 1813 грн., зареєстрований в центрі реєстрації бездомних по вул. Л.Толстого, 7 в м. Одесі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому суд бере до уваги, те що Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

У зв'язку з наведеним ст. 136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» не повинні застосовуватися судом суто формально, для запобігання обмеження права на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Суддя, проаналізувавши матеріали позову, знаходить, що спір в даному випадку виник через укладення позивачем договору позики, по якому позивач ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 80000,00 грн., що значно перевищує місячний дохід позивача, на який той посилається.

Крім того, позичені кошти позичальник мав повернути з процентами, що свідчить про те, що суть даного договору полягала в підприємницькій діяльності позивача, яка ведеться з врахуванням певних ризиків.

Також, позивач, посилаючись на свою реєстрацію в центрі реєстрації бездомних по вул. Л.Толстого, 7 в м. Одесі, вказує в позові місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на ці факти, суддя вважає клопотання про відстрочку оплати судового збору не обґрунтованим та таким, що має на меті уникнути сплати судового збору в позаправовий спосіб, що є зловживанням своїми процесуальними правами, а тому відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку оплати судового збору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суддя робить висновок, що дану позовну заяву належить залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, шляхом надання доказів оплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 136, 175, 176, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочку оплати судового збору до прийняття рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу залишити без руху.

Надати позивачеві строк на усунення недоліків в позовній заяві, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.М. Чернявська

"14" грудня 2018 р.