Справа № 464/8006/17
пр.№ 2/464/496/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання Бондар Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16.11.2011 року у розмірі 32 243 грн. 51 коп. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.11.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, отримані кошти не повертав та не сплачував нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 15.11.2017 року становить 32 243 грн. 51 коп. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подала до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 16.11.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит 600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобовязався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт змінювався та становить 11 338 грн. 32 коп., що стверджується випискою по рахунку.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання

У відповідності із ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені).

Як встановлено судом, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 15.11.2017 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 32 243 грн. 51 коп., з яких: 11 338 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; 10 662 грн. 18 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8231 грн. 41 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1511 грн. 60 коп. штраф (процентна складова).

З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернула отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 15.11.2017 року у розмірі 24 012 грн. 10 коп., з яких: 11 338 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; 10 662 грн. 18 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1511 грн. 60 коп. штраф (процентна складова).

Позов в частині стягнення пені до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаниих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим, договором від 16.11.2011 року укладеним між сторонами, не передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем позивачу пені, у разі невиконання умов договору.

З огляду на викладене та враховуючи те, що договором від 16.11.2011 року укладеним між сторонами, передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем штрафу, у разі невиконання умов договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позов в частині стягнення пені слід відмовити.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1151 грн. 52 коп.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 265, 280 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, серія та номер паспорта: НЮ 070224) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» (, місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) 24 012 (двадцять чотири тисячі дванадцять) грн. 10 коп. заборгованості за кредитним договором від 16.11.2011року.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, серія та номер паспорта: НЮ 070224) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» (, місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) 1151 грн. 52 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Бойко О. М.