Справа № 169/588/17 Головуючий у 1 інстанції: Хвіц Г.Й.
Провадження № 22-ц/773/506/18 Категорія: 24 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

секретар Концевич Я.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" на рішення Турійського районного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 червня 2017 року між ним та ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" в особі директора Самарського І.О. був укладений договір про надання послуг аутсорсингу (далі - Договір), згідно з умовами якого виконавець надає клієнту послуги по оформленню митних документів в підрозділах Державної фіскальної служби України, інших державних та приватних організаціях.

Відповідно до п.2.3 даного Договору між сторонами була досягнута домовленість про мінімальний розмір договірної ціни в розмірі 1500.00 гривень за пакет документів на експорт, імпорт одного автомобіля, який був оформлений у вищевказаних митних органах.

Вказував, що ним, як виконавцем, у червні 2017 року складено та оформлення документів, на підставі яких було проведено й митне оформлення вантажів в режимі експорт від ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД". 05 липня 2017 року надіслано акт виконаних робіт на адресу ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД". Відповідно до положень п.3.4 Договору виконана робота була прийнята, однак відповідачем не оплачена, що вказує на неналежне виконання останнім умов договору. Просив стягнути з ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" в його користь заборгованість за договором у розмірі 9000.00 гривень та судові витрати.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 9 000.00 гривень.

Стягнути з з ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640.00 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що акт прийому-передачі не є достатнім доказом проведеної господарської операції. Судом не досліджено обставин, за яких відповідач відмовився прийняти виконану роботу. Посилається на невиконання позивачем завдань, надісланих електронними листами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що роботу виконав та виконана робота є прийнятою відповідачем відповідно до умов пунктів 3.3, 3.4 Договору. Заперечує про надіслання відповідачем електронних листів з новими завданнями.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з приписами статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" в особі директора Самарського І.О. був укладений договір № 01/06/2017 про надання послуг по аутсорсингу (надалі - договір), згідно з умовами якого виконавець надає за плату послуги аутсорсингу по здійсненню підготовки необхідних документів для оформлення вантажів в митних органах Державної фіскальної служби України, інших необхідних для цього державних і приватних органах, які клієнт експортує або імпортує, протягом терміну дії цього Договору, за що, відповідно до п.2.3 даного Договору між сторонами була досягнута домовленість про мінімальний розмір договірної ціни в розмірі 1500.00 гривень за пакет документів на експорт, імпорт одного автомобіля, який був оформлений у вищевказаних митних органах (а.с. 4-8).

У пункті 4 Договору сторони визначили, що оплата за надані послуги проводиться клієнтом на рахунок виконавця один раз на місяць 1 числа місяця.

На виконання умов договору ОСОБА_1, як виконавцем, надано послуги по складанню та оформлені документів, на підставі яких було проведено митне оформлення вантажів в режимі експорт від ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД", про що складено акт виконаних робіт від 27 червня 2017 року, який надісланий відповідачеві за адресою: с. Соловичі, Турійський район, Волинська область. Надання послуг підтверджується також наявними в матеріалах справи доказами: МД № 205040/2017/007059 від 07 червня 2017 року, СМR № 879472 від 07 червня 2017 року, МД № 205040/2017/007169 від 08 червня 2017 року, СМR № 000082 від 08 червня 2017 року, МД № 205040/2017/007170 від 08 червня 2017 року, СМR № 08 від 08 червня 2017 року, МД № 205040/2017/007296 від 09 червня 2017 року, МД № 205040/2017/007302 від 09 червня 2017 року, МД № 205040/2017/8055 від 20 червня 2017 року, СМR № 0044113 від 20 червня 2017 року ( а.с.9-18).

Пакет документів з актом направлений на адресу відповідача та отриманий ним, що стверджується фіскальним чеком № ПН 55 від 05 липня 2017 року (а.с. 19,20). Також цієї обставини не заперечував у суді першої інстанції представник відповідача.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 Договору клієнт в триденний термін розглядає результати виконаної роботи та повертає виконавцю підписаний акт про надання послуг. Якщо у встановлений термін виконавець не отримає підписаний акт виконаних робіт або вмотивовану письмову відмову, робота вважається прийнятою в день подання акту про надання послуг з виконанням всіх умов цього Договору.

Підпунктом 5.11 договору передбачено, що клієнт зобов'язаний при передачі виконавцем акту про виконання робіт, не пізніше ніж через 5 робочих днів один примірник зі своєю печаткою та підписом повернути виконавцю.

Клієнт зобов'язаний повідомити виконавця про зауваження та претензії стосовно роботи співробітників виконавця та приймати виконану роботу, проводити розрахунки з виконавцем (п.п. 5.9, 5.13 договору).

Ураховуючи те, що ТзОВ "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД" усупереч вимог п. 3.3, 3.4 не повернуло підписаний акт та не надіслало вмотивованої письмової відмови, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що робота ОСОБА_1 вважається прийнятою, тому з урахуванням приписів статтей 526, 530, частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України підлягає оплаті у визначеному договором порядку на загальну суму 9 000 грн.

Наведеним спростовується посилання в апеляційній скарзі на те, що акт виконаних робіт не є належним доказом надання стороною таких робіт.

Висловлена відповідачем в апеляційній скарзі позиція про те, чи є акт виконаних робіт первинним бухгалтреським документом, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» із змінами та доповненнями (далі - Закону №996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону №996 первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Акт приймання виконаних робіт - документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що акт приймання виконаних робіт можна вважати документом первинного обліку, а тому, у відповідності до положень статтей 58, 59 ЦПК України в редакцції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, належним та допустимим доказом надання ОСОБА_1, як виконавцем, послуг, передбачених умовами договору.

Посилання відповідача на постанову ВСУ від 22.11.2016 року у справі № 21-2430а16, є помилковим у зв"язку з таким.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Розглядаючи справу №21-2430а16 Верховний Суд України надав оцінку доказам щодо наявності ознак фіктивності контрагента, висновків про застосування норм права у цій постанові не робив, тому наведена постанова не підлягає до застосування при розгляді даної справи. Крім того, вона постановлена у спорі, який виник із правоввідносин, що є відмінним від тих, які виникли між сторонами у даній справі.

Та обставина, що акт виконаних робіт не підписаний, не може слугувати підставою для звільнення від обов'язку оплатити надані послуги, оскільки всупереч вимогам п.п. 5.9 договору, відповідач не подав суду доказів повідомлення виконавця про претензії стосовно наданих послуг.

Доводи відповідача про те, що позивачем не виконані роботи, виконання яких доручено шляхом електронних повідомлень, не підтверджені належними доказами.

Наявність між сторонами невиконаних зобов"язань, як стверджує відповідач, за договором позики, не має паравового значення для вирішення даного спору.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції встановив усі обставини по справі, застосував ті норми права, якими урегульовані правовідносини, що виникли між сторонами та обґрунтовано задовольнив позов, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СТАНДАРТ ЛТД"залишити без задоволення.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: