Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2018 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна"

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та изнання договору іпотеки припиненим з підстав виконання основного зобовязання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та изнання договору іпотеки припиненим з підстав виконання основного зобовязання. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав що 29.08.2007 року між ним та відповідачем ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний Договір № МL-F00/207/2007 на суму 42 042,00 Швейцарських франків.

09.08.2011 року між сторонами по справі до укладеного договору № МL-F00/207/2007 від 29.08.2007 року було укладено додатковий договір №4, яким змінено валюту кредиту з Швейцарського франку на гривню, розмір кредиту складав 340 302,33 гривні.

З метою забезпечення виконання умов укладеного між сторонам, між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» 2007 року було укладено договір іпотеки № РСL-FОО /207/2007 від 29 серпня 2007 року, предметом якого є жилий будинок № 9 з прибудовою, що знаходиться за адресою Черкаський район, село Леськи вулиця Гоголя загальною площею 94,9 кв. м, жилою площею 60,9 кв. м, який належить позивачу на праві власності (Договір дарування, посвідчений Черкаською районною державною нотаріальною конторою 25 червня 1993 р. за реєстровим № 1436). 09 серпня 2011 року було Укладено Додатковий Договір №1 до Договору іпотеки № РСL-FОО /207/2007 за яким було внесені зміни та доповнення до окремих статей договору.

29 жовтня 2009 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір іпотеки РСL-FОО/207/2007/а, предметом якого була земельна ділянка площею 0,25 га , що знаходиться за адресою Черкаська область, Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя, 9 та будь яке майно, що знаходиться чи буде збудовано на цій земельній ділянці. 09 серпня 2011 року було Укладено Додатковий Договір №1 до Договору іпотеки № РСL-FОО/207/2007/а за яким було внесені зміни та доповнення до окремих статей договору.

Згідно умов Кредитного договору від 29.08.2007р., я був зобов'язаний повернути кредит в сумі 340 302 грн. 33 коп. та сплатити відсотки за користування грошовими коштами в строки відповідно до умов договору.

Свої договірні зобов'язання (основна сума боргу та проценти за кредитом) виконав, сплативши заборгованість по кредитному Договору від 29.08.2007 в повному обсязі (основна сума заборгованості та нараховані проценти). Підтвердженням належного виконання свого зобовязання свідчить підтвердженням чого слугує Довідка відповідача за номером FОО-5-5/394 від 23 вересня 2016року, згідно якої позивачем проведено повний розрахунок по кредитному Договору від 29.08.2007року . Отже, позивач не має ніяких зобовязань перед відповідачем ПАТ «ОТП Банк» .

Поряд з цим, 08 лютого 2017 року позивач дізнався, що відповідно до відомостей з державного реєстру іпотек його майно, а сам жилий будинок та земельна ділянка перебувають в іпотечній заставі . При цьому іпотекодержателем є не ТОВ «ОТП Банк», а з невідомих для нього обставин - ТОВ «ОТП Факторігн Україна». Підставою для обтяження визначено згідно реєстру Договір про відступлення права вимоги, 2003, від 27.04.2012 року, про який йому взагалі не відомо. Іпотека приватним нотаріусом ОСОБА_4 зареєстрована не за місцезнаходженням сторін договору про відступлення прав вимоги і не за місцем знаходження нерухомого майна.

Про наявність Договору про відступлення права вимоги від 27.04.2012 року позивачу стало відомо лише 08.02.2017 року. Отже, ПАТ «ОТП Банк», визнаючи, що він розрахувався з ним повністю за кредитним Договором від 29.08.2007 р. без належних правових підстав передав неіснуюче право вимоги до третьої особи ПАТ «ОТП Банк». В звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідачів ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим, та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засіданн не заявилася, але на адресу суду наддала заперечення в яких просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вказавши що вона дійсно посвідчувала договір відступлення права вимоги від 27.04.2012 року, інших нотаріальних дій щодо посвідчення договорів іпотеки від 29.08.2007 року та 29.10.2009 року вона не вчиняла.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.08.2007 року між ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний Договір № МL-F00/207/2007 на суму 42 042,00 Швейцарських франків.

09.08.2011 року між сторонами по справі до укладеного договору № МL-F00/207/2007 від 29.08.2007 року було укладено додатковий договір №4, яким змінено валюту кредиту з Швейцарського франку на гривню, розмір кредиту складав 340 302,33 гривні.

29 серпня 2007року з метою забезпечення виконання умов укладеного між сторонам, між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-FОО /207/2007, предметом якого є жилий будинок № 9 з прибудовою, що знаходиться за адресою Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя загальною площею 94,9 кв. м, жилою площею 60,9 кв. м, який належить позивачу на праві власності.

09 серпня 2011 року було укладено Додатковий Договір №1 до Договору іпотеки № РСL-FОО/207/2007 за яким було внесені зміни та доповнення до окремих статей договору.

29 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір іпотеки РСL-FОО/207/2007/а, предметом якого була земельна ділянка площею 0,25 га, що знаходиться за адресою Черкаська область, Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя, 9 та будь-яке майно, що знаходиться чи буде збудовано на цій земельній ділянці.

09 серпня 2011 року було укладено Додатковий Договір №1 до Договору іпотеки № РСL-FОО/207/2007/а за яким було внесені зміни та доповнення до окремих статей договору.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 27.04.2012 року ТОВ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторігн Україна» прийняв, в звязку з непогашенням боргу ОСОБА_3 кредитний договір.

Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.11.2014 року, яке набрало законної сили 08.06.2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі, та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 538 045,23 грн. та судові витрати.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1ст.598ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобовязання вважаються припиненими.

Відповідно до статті 1Закону України"Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Як вказано в ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки № РСL-FОО /207/2007 від 29 серпня 2007 року, предметом якого є жилий будинок № 9 з прибудовою, що знаходиться за адресою Черкаський район, село Леськи вулиця Гоголя загальною площею 94,9 кв. м, жилою площею 60,9 кв. м, який належить позивачу на праві власності.

29 жовтня 2009 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір іпотеки РСL-FОО/207/2007/а, предметом якого була земельна ділянка площею 0,25 га , що знаходиться за адресою Черкаська область, Черкаський район, село Леськи, вулиця Гоголя, 9 та будь яке майно, що знаходиться чи буде збудовано на цій земельній ділянці.

Згідно ізч.1ст. 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.3 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч.2 ст.3 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою КабінетуМіністрів Українивід 31березня 2004року №410 (втратив чинність 31 січня 2013 року).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Підстави припинення зобов'язання врегульовані Главою 50 ЦК України, серед яких: проведення належним чином виконання зобов'язання; зарахування зустрічних вимог; домовленість сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі, тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" припиняється іпотека, якою забезпечено дійсне кредитне зобов'язання, що виникло на підставі договору, який укладено відповідно до закону щодо його форми та змісту та за яким відбулася фактична передача грошових коштів від банку до позичальника, за однією з підстав, передбачених ст. ст.598-609ЦК України або договором, але не пов'язаних із недійсністю кредитного договору, його нікчемністю чи неукладеністю.

Виходячи зі змісту статей 526, 599ЦК України зобовязання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Суду не було надано документів, що б свідчили про належне виконання боржником зобов'язань та погашення кредитних коштів, сплати пов'язаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених кредитним договором.

Юридичним наслідком належного виконання зобовязання відповідно до статей 598, 599ЦК України є припинення зобовязання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобовязань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обовязків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Відповідно до частини 5 статті 3Закону України"Проіпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження припинення основного зобовязання за кредитним договором забезпеченого іпотекою в повному обсязі та зобов'язання за договором іпотеки, яке є похідним від кредитного договору, не вважаються припиненими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові - відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2018 р.

Суддя: О. А. Смоляр