Справа № 359/9565/18
Провадження № 2/359/882/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» жовтня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарях - Степаненко А.О., Долі М.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представника органу опіки та піклування - Булеца Н.В.,

представника органу опіки та піклування - Павленко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області, яке здійснювалось в режимі відео конференції з Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області, та орган опіки та піклування - в особі Служби у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

30.11.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить: позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_7; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.2-5).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з травня 2012 до липня 2014 перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем у справі. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначила, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, у зв'язку з чим шлюб між ними було розірвано та прізвище позивача змінено на дошлюбне - ОСОБА_1. 25 травня 2016 року позивач уклала новий шлюб з ОСОБА_9 у зв'язку з чим змінила своє прізвище на «ОСОБА_1» та змінила своє місце проживання, переїхавши з села Куштановиця, Мукачівського району Закарпатської області до міста Бориспіль Київської області, де проживає з новим чоловіком. Дитина проживає разом з нею. Також зазначила, що у другому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_13 вона народила дитину ОСОБА_19., тому на даний час не працює у зв'язку з доглядом за дитиною. Позивач стверджує, що з весни 2015 року відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральних розвиток дитини не піклується. З часу розлучення жодного разу доньку не відвідав, не придбав дитині жодного предмету одягу, продуктів харчування та ліків, не забезпечував її санаторно-курортним лікуванням, оздоровленням та відпочинком. Відповідач проявив ініціативу щодо зустрічей з донькою лише після того як позивач звернулася до органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з висновком позивач отримала розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 20.09.2017 №326 «Про участь у вихованні та встановлення порядку побачень з малолітньою донькою ОСОБА_7». Однак навіть після винесення розпорядження відповідач жодного разу не відвідав доньку. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень. Навела розрахунок щомісячних витрат на утримання дитини (одяг та взуття -1300грн., харчування-1200грн., предмети першої потреби: шампунь, мило, зубна паста, пральний порошок і т.п..-200грн., перебування у дошкільному закладі освіти -480грн., відвідування хореографічного гуртка -260грн., відвідування гуртка з англійської мови - 180 грн., витрати на оздоровлення та відпочинок - 250грн., витрати на розвиток: відвідування кінотеатрів, театрів та інших культурно-освітніх установ,-160грн.) та вказала, що відповідач має задовільний стан здоров'я, здійснює підприємницьку діяльність, яка приносить йому доходи, має у власності транспортний засіб, тому він має можливість сплачувати аліменти більше ніж 500 гривень, які він сплачував до подання позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проти задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав заперечували. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.77-82), відповідно до якого визнав позов частково та просив суд стягнути з нього на корить позивача на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень та відмовити у частині позовних вимог про позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_7

Свою позицію відповідач аргументував тим, що він бажає брати участь у вихованні та утриманні доньки. Після розірвання шлюбу відвідував доньку за місцем її проживання в селі Куштановиця Мукачівського району Закарпатської області та забирав її до себе додому для побачень з бабусею і дідусем. Однак, у подальшому позивач перестала надавати можливість бачитися з донькою, а в подальшому змінила місце свого та доньки проживання, не повідомивши при цьому нову адресу проживання. У серпні 2017 року відповідача викликали на засідання органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області для надання пояснень щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки. На засіданні він дізнався нову адресу проживання позивача та доньки у м. Бориспіль Київської області. У той же день відповідач подав до органу опіки та піклування заяву про його участь у вихованні дитини та встановлення порядку побачень з нею. На підставі вказаної заяви було прийнято розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 20.09.2017 №326 «Про участь у вихованні та встановлення порядку побачень з малолітньою донькою ОСОБА_7» та встановлено способи участі у вихованні дитини та порядок побачень з нею. Однак, позивач не виконує вказане розпорядження. Повідомив, що у 2016 році припинив підприємницьку діяльність та на даний час здійснює догляд за своєю пристарілою бабусею, яка має першу групу інвалідності. Рухомого та нерухомого майна у власності не має. Сплачував позивачу кошти у розмірі від 400 до 1000 гривень, передаючи їх позивачу під час особистих зустрічей та в подальшому переказуючи їх на картку. У даний час не має змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 3 000 гривень, має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1 000 грн.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Мукачівського районної державної адміністрації Закарпатської області заперечувала проти задоволення позову в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, позов у частині стягнення аліментів просила суд розглянути відповідно до чинного законодавства.

Мукачівською районною державною адміністрацією було направлено до суду відзив на позовну заяву (а.с.71-75), в якому зазначили, що твердження позивача щодо невиконання відповідачем своїх обов'язків відносно їх дочки не підтвердилися, тому орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації надав висновок від 20.09.2017 №0226/913 про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_7 Представник органу опіки та піклування Мукачівського районної державної адміністрації Закарпатської області вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає, скільки вважає що в його діях немає винної поведінки свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Представник залученого до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області, Павленко Л.В. позов підтримала, водночас повідомила, що орган опіки та піклування Бориспільської міської ради Київської області не розглядав питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, не вирішував питання щодо участі батька у вихованні доньки та не встановлював порядку побачень з нею, а тому просив позов розглянути відповідно до чинного законодавства.

17.01.2018 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області та призначено справу до підготовчого судового засідання (а.с.29).

02.04.2018 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області та відповідача надійшли клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

02.04.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу, якою клопотання відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області та відповідача задоволено та надано їм можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

04.05.2018 у підготовчому засіданні (а.с.127-128) судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про передачу цивільної справи на розгляд за підсудністю до Мукачівського міськраойнного суду Закарпатської області (а.с.136-138), та задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 про виклик свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с.154).

04.05.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.161).

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників третіх осіб, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13, та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з травня 2012 року до липня 2014 року перебували у шлюбі. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2014 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний та позивачем змінене прізвище на дошлюбне - «ОСОБА_1» (а.с.9).

У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим виконавчими комітетом Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 07.12.2012 (а.с.8).

25.05.2016 позивач уклала новий шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4, виданим Мукацівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області 25.05.2016 (а.с.10).

У новому шлюбі з ОСОБА_9 у позивача народилася ще одна дитина ОСОБА_19. ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданим Мукацівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області 12.07.2016 (а.с.11).

Як визнано сторонами та підтверджено показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13, після розірвання шлюбу сторони проживають окремо: спочатку в с.Куштановиця Мукачівського району Закарпатської області, та з осені 2016 року позивач з родиною та їх спільної з відповідачем дочкою ОСОБА_7, 2012 року народження, проживає в м.Борисполі Київської області.

Зокрема, встановлено, що з 24.02.2017 позивач разом із сім'єю, у тому числі і ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 23.02.2017, укладеним між ОСОБА_15 та ОСОБА_9, довідкою №506 від 21.08.2017, довідкою про склад сім'ї та характеристикою виданими на ім'я позивача Дочірнім підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство «Агробудмеханізація -Житлосервіс» (а.с.12-15).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Той факт, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідачем не оспорюється.

Розпорядженням голови Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області №326 від 20.09.2017 визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 щодо виховання його малолітньої доньки ОСОБА_7 та встановлено порядок побачень його з дочкою (а.с.17, 120).

Згідно з висновком №0226/913 від 21.09.2017 орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Як вбачається з довідки №01-08/96, виданої 02.03.2018 Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бориспільської районної ради Київської області ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує вказаний дошкільних навчальних заклад з 17.05.2017. Рідний батько ОСОБА_3, не приводив і не забирав дитину. Батьківські збори батько також не відвідував. Приводять та забирають дитину позивач ОСОБА_1 та її нинішній чоловік ОСОБА_9 (а.с.41).

Водночас, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою №02-07/468 від 26.12.2017, виданою Виконавчим комітетом Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.27).

Відповідач ОСОБА_3 з 23.02.2018 рахується на обліку в управлінні соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області як особа, яка здійснює догляд за престарілим, що підтверджується довідкою вказаного управління №82 від 19.03.2018 (а.с.83).

Сторони визнають, що відповідач перераховував кошти шляхом поштового переказу на ім'я позивача та шляхом поповнення банківської картки позивача їх спільною домовленістю починаючи з 2014 року після припинення шлюбних відносин. Вказане також підтверджується фіскальними чеками про поштові перекази та банківськими квитанціями про поповнення карткового рахунку (а.с.93-112).

Психіатричних та наркологічних протипоказань у відповідача не виявлено, що підтверджується медичною довідкою про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯФ №616863 від 19.03.2018 та сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЄ №070116 від 19.03.2018 (а.с.84-85).

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на викладене вбачається що позов у частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

З пояснень позивача, відповідача, представників третіх осіб, показань свідків та досліджених матеріалів справи встановлено, що позивач змінила місце проживання своє та дитини ОСОБА_7, не повідомивши про нове місце проживання батька дитини ОСОБА_3 Відповідач з 2014 року добровільно приймає участь в утриманні доньки, шляхом переказу на користь позивача для утримання дитини коштів засобами поштового зв'язку та на картковий рахунок позивача. До міста Бориспіль Київської області не приїжджав, оскільки не був повідомлений про адресу проживання доньки. На даний час не може приїжджати до, тому що доглядає за престарілим громадянином ( яка має І-групу інвалідності) ОСОБА_17. Відповідач має постійне місце проживання у закарпатській області, що значно віддалене від місця проживання малолітньої ОСОБА_7

Водночас позивач ОСОБА_1 повідомила, що не надавала можливості спілкуватися відповідачеві по телефону з донькою, оскільки малолітня ОСОБА_7 в силу свого віку забула біологічного батька, вважає батьком її нового чоловіка ОСОБА_9, вважає, що такі спілкування можуть нанести психологічну травму дитині. З цих підстав позивач також заперечувала проти побачення відповідача із дочкою під час його приїзду до м.Бориспіль після відкриття провадження у даній справі. Також позивач стверджувала, що відповідач неодноразово телефонував їй, будучи у нетверезому стані.

Водночас, покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які повідомили, що були очевидцями, того, що ОСОБА_3 приходив за місцем проживання дочки в с.Куштановиця, а також в подальшому телефонував позивачу ОСОБА_1, будучи в стані сп'яніння, слід визнати недостатніми доказами того, що відповідач зловживає алкоголем, або своїми батьківськими правами.

Отже в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками як батька по вихованню дитини та умисно ухиляється від їх виконання, та виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це крайній захід, який направлений в першу чергу на захист якнайкращих інтересів дитини. Проте таких обставин, які б свідчили, що в інтересах малолітньої ОСОБА_7 відповідач має бути позбавлений батьківських прав, не встановлено, водночас, таке рішення безпосередньо вплине на право дитини на безперешкодне спілкування з її батьком.

В цьому зв'язку суд наголошує, що в силу вимог ст.153, ч.2,3 ст. 157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В зв'язку з цим суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області, який вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в судовому засіданні здобуто достатніх доказів, що такий висновок є достатньо обґрунтованими та не суперечить інтересам дитини.

На інші підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, вичерпний перелік яких встановлений ч.1 ст.164 СК України позивач у своїй позовній заяві не посилається та в судовому засіданні таких підстав не встановлено.

Також судом встановлено, що малолітня ОСОБА_7 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ч.1 та 2 ст.182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 03.03.2018 встановлено, що 30.12.2016 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (а.с.86-89).

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру 2142 №31/7/2-57 від 19.01.2018 та реєстраційної картки транспортного засобу встановлено, що за відповідачем було зареєстровано автомобіль марки «Фольксваген Кадді», 2005 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу та видано державні номерні знаки НОМЕР_7, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6. Також згідно з довідкою Територіального сервісного центру 2142 №31/7/2-314 від 21.03.2018 станом на 21.03.2018 за відповідачем автомототранспорт не значиться.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, розмір витрат, необхідних для утримання дитини, що наведений у позовній заяві та частково підтверджених копіями квитанцій про оплату освітніх послуг, відвідування навчальних гуртків, придбання одягу, продуктів харчування та предметів особистої гігієни, які долучені до позовної заяви. Також суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який працездатного віку, ніде не працює, припинив займатися підприємницькою діяльністю, мав у власності автомобіль марки «Фольксваген Кадді», 2005 року випуску, який відчужив у час, коли уже відбувалося провадження у цивільній справі, доглядає за престарілим громадянином (який має І-групу інвалідності), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно сплачував кошти на утримання дитини.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7, що на даний час є співмірним з прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку, визначеним законом. При цьому суд враховує, що участь батька у додаткових витратах на дитину може бути вирішена в порядку ст.185 СК України шляхом пред'явлення позову щодо їх відшкодування відповідачем.

Суд не враховує під час ухвалення рішення досліджені в судовому засіданні Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.90) та Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с.92), тому що дані документи не підписані особами, які їх сформували, та жодним чином не впливають на вищенаведені висновки суду.

За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову.

Судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, у сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів.

За змістом ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору сплаченого позивачем за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав з відповідача не стягується, оскільки в задоволенні цієї позовної вимоги судом відмовлено.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141, 223, 258,259,263-265,266,267,273, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3,фактичне місце проживання: АДРЕСА_1, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В порядку виконання рішення суду визначити, що заборгованість по аліментам за період з 30.11.2017 року по 26.10.2018 року включно, має визначатись з урахуванням фактично сплачених відповідачем ОСОБА_3 у добровільному порядку сум на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, відносно малолітньої доньки ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_2, судовий збір на користь держави в сумі 640 гривень (шістсот сорок гривень).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Повний текст рішення виготовлений 05.11.2018.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів