Номер провадження 22-ц/804/509/18
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції Медінцева Н.М.
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи за позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої в результаті проведення антитерористичної операції в селі Серебрянка Бахмутського району Донецької області, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, через представника ОСОБА_6 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України про відшкодування матеріальної шкоди. В позові зазначили, що вони є власниками будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 16 липня 2014 року їх будинок було пошкоджено снарядами в результаті проведення антитерористичної операції. В будинок влучив снаряд від вибуху якого пошкоджено 35 кв.м. шиферної покрівлі, 9 кв.м. шиферного паркану, 7 віконних блоків розміром 140*90 см2. Також в будинку були пошкоджені меблі, побутова техніка, особисті речі, одежа, посуд та інше. У результаті цього будинок отримав значні пошкодження та в ньому стало неможливо проживати. Посилаючись на положення статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статті 22, 1166, 1177 ЦК України, статтю 86 Кодексу цивільного захисту України, практику Європейського суду з прав людини про абсолютну відповідальність держави, вважали, що є правові підстави для відшкодовування спричиненої їм руйнуванням будинку матеріальної шкоди в сумі 60 000 гривень, яку відповідачі у справі повинні відшкодувати солідарно, оскільки всі вони приймали участь у проведенні антитерористичної операції.

Відповідно заяви від 03 лютого 2017 року позивачі зменшили розмір позовних вимог, та, з урахуванням висновку про вартість збитків, який наданий суб'єктом оціночної діяльності, просили стягнути солідарно з відповідачів заподіяну їм матеріальну шкоду в розмірі 38800,00 грн. (т. 1 а.с. 110).

14 лютого 2017 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області за клопотанням представника Держави України в особі КМУ залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Державну службу України з надзвичайних ситуацій та Бахмутську районну державну адміністрацію (т. 1 а.с. 143).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2018 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Артемівської районної державної адміністрації третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору Служби безпеки України (т. 2 а.с. 222).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили рішення скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильне дослідження і оцінку доказів. Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції, визнавши правомірність позовних вимог про стягнення шкоди на підставі статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», не розглянув можливість такого стягнення завданої позивачу шкоди та відмовив у задоволенні позову. Позивачі вважали безпідставними посилання суду першої інстанції на статтю 86 Кодексу цивільного захисту України, оскільки відповідачами суду не надано доказів про те, що позивачі відмовилися добровільно передати пошкоджену квартиру органу місцевого самоврядування. Крім того, вважали, що у законі не йдеться про обов'язково попередню передачу житла як передумову виплати грошової компенсації, а така передача може здійснитись як до, так і під час або після виплати компенсації, а власники від передачі будинку органу місцевого самоврядування не відмовляються.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями жилого будинку АДРЕСА_1 є дружина - ОСОБА_5 та неповнолітня донька - ОСОБА_4 /а.с. 5-9/.

Актом обстеження технічного стану житлового будинку ОСОБА_5 з метою визначення збитків, понесених в результаті надзвичайної ситуації, що склалася 16 липня 2014 року встановлено пошкодження 35 кв.м. шиферної покрівлі, 9 кв.м. шиферного паркану, 7 віконних блоків розміром 140*90 см2, 20 кв.м скла віконного /а.с. 10/, що також підтверджено фотознімками /а.с. 15-16/.

Відповідно звіту від 23 січня 2017 року про визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди власникам будинку АДРЕСА_1 їх сума складає 38800 грн. В результаті обстеження встановлено, що роботи з демонтажу вікон, тощо 2324,0 грн., вартість 7 вікон - 7024,0 грн., шиферний паркан 2203,50 грн.(5 листів*1,13*390 грн./пог.м.) та ремонт покрівлі 27208,57 грн. /а.с. 111-125/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з'ясував обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

Тобто обов'язок відшкодувати завдану шкоду покладається на державу незалежно її вини, а після відшкодування до держави переходить право вимоги до винної особи.

Виходячи з системного аналізу статей 1, 11 та 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», встановлення осіб, які вчинили терористичний акт, які здійснювали терористичну діяльність, наявність щодо них обвинувального вироку суду, не є умовою відшкодування шкоди державою на підставі статті 19 зазначеного Закону.

Обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог про відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої під час проведення антитерористичної операції, є розташування пошкодженого майна на території АТО.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато антитерористичну операцію.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, с. Серебрянка Бахмутського району Донецької області, в якому розташований будинок позивачів, належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з частиною третьою статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є факт, що в період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей пошкоджені (зруйновані) об'єкти соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності.

Водночас для підтвердження розміру шкоди, завданої руйнуванням квартири, необхідним є акт обстеження пошкодженого (знищеного) майна позивачів внаслідок проведення антитерористичної операції, який має бути складений на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 № 1002-р та розпорядження голови районної державної адміністрації, оскільки відповідно до статті 4 та частини четвертої статті 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері цивільного захисту, які належать до суб'єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, підпорядковані їм органи управління у справах цивільної оборони та спеціалізовані формування, війська цивільної оборони здійснюють заходи щодо захисту населення і територій у разі загрози та виникнення надзвичайних ситуацій, пов'язаних з технологічними терористичними проявами та іншими видами терористичної діяльності; беруть участь у заходах з мінімізації та ліквідації наслідків таких ситуацій під час проведення антитерористичних операцій.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 21 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров'ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків.

Згідно з частиною першою статті 86 Кодексу цивільного захисту України забезпечення житлом постраждалих, житло яких стало непридатним для проживання внаслідок надзвичайної ситуації, здійснюється місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання шляхом: 1) надання житлових приміщень з фонду житла для тимчасового проживання; 2) позачергового надання житла, збудованого за замовленням місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання; 3) будівництва житлових будинків для постраждалих; 4) закупівлі квартир або житлових будинків.

Частиною дев'ятою статті 86 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування. Розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що норма вказаного закону не зобов'язує вирішити питання передачі майна у зв'язку з отриманням компенсації до ухвалення рішення суду, а це можливо і у подальшому, є безпідставними.

Аналіз зазначених вище норм права свідчить про те, що, пред'являючи вимогу до держави про виплату компенсації за зруйноване під час антитерористичної операції майно, власник цього майна має спочатку, тобто до ухвалення рішення суду, добровільно передати пошкоджений чи зруйнований внаслідок терористичного акту будинок чи майно місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування.

Відповідно до частини десятої статті 86 Кодексу цивільного захисту України, розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.

Будь-який інший порядок визначення розміру відшкодування за пошкоджену квартиру, внаслідок такої надзвичайної ситуації, як терористичний акт, на теперішній час відсутній.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачі не звертались до Бахмутської райдержадміністрації з пропозицією про добровільну передачу пошкодженої квартири чи можливості забезпечення її новим житлом замість пошкодженого.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, подану через представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2018 року.

Судді: