1Справа № 335/2341/16-ц 4-с/335/15/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізький області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізький області, державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізький області ОСОБА_3, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 щодо відмови у знятті арешту з майна боржника неправомірними та зобовязання вчинити дії, яка мотивована наступним.

11.04.2017 року ОСОБА_1 стало відомо, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 18.05.2011 року ОСОБА_4 ВДВС ЗМУЮ було накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми стягнення 467481,36 грн.

Після цього, 05.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, так як ніяких постанов про накладення арешту не отримував. ВДВС не змогла надати матеріали виконавчого провадження та 16.05.2017 року заявник подав ще одну заяву про надання інформації про накладення арешту.

31.05.2017 року ОСОБА_1 отримав відповідь від ВДВС в якій зазначено, що виконавчий документ № 2-666 виданий 24.03.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу 467481,36 грн., знаходився на виконанні з 16.05.2011 року по 18.11.2011 року та був повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача без виконання. В рамках виконавчого провадження було накладено арешт 18.05.2011 року постановою № 26469091. Повторно виконавчий документ до відділу не надходив.

14.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС із заявою про зняття арешту. 05.12.2017 року отримав відповідь в якій зазначено, що підстави для зняття арешту відсутні.

ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що п. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1 (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), 3,11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 у скарзі просить: визнати дії державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 щодо відмови у знятті арешту з майна боржника неправомірними, зобовязати ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області зняти арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна в межах суми стягнення 467481,36 грн. ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26469091 від 18.05.2011 р. в.иданої ОСОБА_4 ВДВС ЗМУЮ, зобовязати ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області скасувати запис у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна про арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна в межах суми стягнення 467481,36 грн. ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26469091 від 18.05.2011 р. виданої ОСОБА_4 ВДВС ЗМУЮ.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в ній.

Державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області проти задоволення скарги заперечувала.

Представник АТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно відповіді ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий документ №2-666 виданий 24.03.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 467481,36 грн. знаходився на виконанні у відділі з 16.05.2011 року по 18.11.2011 року та був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача без виконання. В рамках виконавчого провадження накладено арешт 18.05.2011 року постанова №26469091. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» при поверненні виконавчого документу стягувачу без виконання арешт майна не був знятий.

Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що повторно вищезазначений документ на виконання до відділу не надходив.

Згідно з відомостями Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26469091, 18.05.20177 року ОСОБА_4 ВДВС ЗМУЮ, д/в ОСОБА_3 2898972; обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми стягнення 467481,36 грн. Згідно додаткових даних: арешт накладено при виконання виконавчого листа №2-666 виданого 24.03.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми 467481,36 грн.

14.11.2017 року ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про скасування арешту.

ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 05.12.2017 року №45550-5-16.3-43 на заяву ОСОБА_1 від 14.11.2017 року повідомлено, що арешт не скасовано.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що виконавчий лист №2-666, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 26469181 був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача без виконання. Арешт майна позивача накладений в рамках виконавчого провадження № 26469181 не знято, чим порушено права ОСОБА_1 та норми Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 01.11.2011 року, що діяла під час повернення виконавчого документу стягувачу по ВП № 26469181) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Проте на адресу скаржника не надходили виконавчі документи, які б підтверджували накладання або зняття арешту.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 01.11.2011 року, що діяла під час повернення виконавчого документу стягувачу по ВП № 26469181) «державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відтак, враховуючи положення вищезазначеної норми, державним виконавцем не здійснені відповідні процедурні дії по зняттю арешту з майна, що в свою чергу перешкоджає реалізації прав скаржника, оскільки відповідно до відповіді ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий документ №2-666 був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача без виконання, однак відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» при поверненні виконавчого документу стягувачу без виконання арешт майна не був знятий.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарга суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої-служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

З цього слідує, що арешт на майно ОСОБА_1, накладений відділом державної виконавчої служби, порушує права скаржника і позбавляє його можливості реалізувати своє право власності.

Враховуючи баланс інтересів сторін, судом взято до уваги ті обставини, що зняття арешту з майна боржника не обмежить прав інших осіб, оскільки виконавчий документ №2-666 був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий документ на даний час не перебуває на виконанні у відділі ДВС, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту майна неправомірними та зобовязання зняти арешт.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області скасувати запис у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна про арешт майна, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про скасування арешту майна, а згідно ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, то суд рахує, що вимога заявника про зобовязання ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області скасувати запис у Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна про арешт майна є передчасною та не може бути розглянута судом під час розгляду скарги в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізький області, державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізький області ОСОБА_3, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 щодо відмови у знятті арешту з майна боржника - неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_4 відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна в межах суми стягнення 467481,36 грн. ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 26469091 від 18.05.2011 року виданої ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управляння юстиції.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.І.Рибалко