ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4470/18
Провадження № 2/210/1938/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
"13" листопада 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хлистуненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за речове право,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за речове прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2015 року. 02.11.2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області визнав ОСОБА_1 винним у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Відповідача було звільнено з військової служби у зв`язку з обвинувальним вироком. Відповідно до довідки-рорахунку вартості речового майна на утримання з молодшого сержанта ОСОБА_1 заборгованість по речовому майну становить 1444,20 грн. з урахуванням ПДВ та строку недоносу. На теперішній час заборгованість не погашена, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1444,20 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн..

Ухвалою від 11.09.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом було направлено за місцем реєстрації відповідача копію ухвали від 11.09.2018 року, згідно якої, останньому роз`яснено право та строки надання відзиву, заперечення, а також, позовну заяву з додатками.

Згідно з поштовим повідомленням відповідачем отримані вказані вище документи 09.10.2018 року.

Крім того, в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження сторонам роз`яснено право про звернення до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Станом на 13.11.2018 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін..

Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзиви представників відповідачів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.07.2015 року проходив військову службу за контрактом на посаді інструктора (з водіння) 1 відділення 2 патрульного взводу на автомобілях патрульної роти на автомобілях у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 8).

Відтак ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення (а.с. 17).

Положенням абзацу 2 п.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України (а.с. 13-14). Вирок набрав законної сили 02.12.2016 року (а.с. 12).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №22 від 24.01.2017 року з ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення відповідно до п. «є» ч. 8 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (а.с. 15).

З довідки-розрахунку №36 від 19.01.2017 року, підписаною ОСОБА_1 , вбачається, що підлягає утриманню вартість речового майна в розмірі 1444,20 грн. (а.с. 16).

Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України № 232 від 29.04.2016 р., у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач звільнений з військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з обвинувальним вироком, військова частина має право на утримання з ОСОБА_1 вартості предметів майна особистого користування.

Таким чином, відповідач, як колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати державі - Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_2 кошти за отримане ним речове майно в розмірі 1444,20 грн..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 1116, 1212 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 247, 258, 259, 263 265, 274, 275, 278, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за речове право задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 93 (, банк: Держказначейська служба України м. Київ, МФО: 820172, р/р № НОМЕР_4 , не є платником ПДВ) заборгованість за речове право в розмірі 1442 /одна тисяча чотириста сорок чотири/ гривні 20 /двадцять/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 93 (, банк: Держказначейська служба України м. Київ, МФО: 820172, р/р № НОМЕР_4 , не є платником ПДВ) судовий збір в розмірі 1762,00 /одна тисяча сімсот шістдесят дві/ гривень.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення складено 13 листопада 2018 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко