Провадження № 2/522/2430/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь всю суму заборгованості з аліментів, починаючи з 16.04.2013 року по день винесення рішення суду з розрахунку 1/4 частини середньомісячної заробітної плати працівників у м. Одесі, а також стягнути пеню у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за всі прострочені щомісячні платежі, починаючи з першого місяця прострочки квітня 2013 року по день винесення рішення суду.

У судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час слухання справи, був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає частково задоволенню.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2014 року (справа № 522/9490/13-ц) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2013 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а саме - до 13.06.2018 року.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області складено розрахунок заборгованості по аліментам від 09.06.2017, згідно якого станом на 01.06.2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 45686,20 грн.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами, при цьому, стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду Сімейний кодекс України (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника аліментів (ст.187 СК України), в той час, як в даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на користь позивача відбувалося за рішенням суду.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам суд вважає доведеними та такими, що підлягають частково задоволенню, а саме у розмірі 45686,20 гривень, згідно розрахунку Державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області від 09.06.2017 року. Позивачкою не надана іншого розрахунку заборгованості виконаного державним виконавцем.

Ч.1 ст.196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Наданий позивачкою розрахунок заборгованості (а.с. 13), на загальну суму 461 696,95, яка складається з 406095,25 розмір пені за прострочку заборгованості станом на 01.01.2018 року та 55 601,70 розмір заборгованості, не можуть прийняти судом як докази, обґрунтовуючи суму заборгованості. Так, з наданого позивачкою розрахунок заборгованості є помилковим, а тому не може бути прийнятий судом до уваги.

Визначаючи розмір пені суд повинен застосовувати формулу розрахунку неустойки сформульовану Верховним Судом України у справах № 6-94цс15, № 6-300цс16, № 6-1554цс16, викладеної в зазначених Постановах. Відмінність від розрахунку позивачки полягає в тому, що при застосуванні зазначеної правової позиції враховується лише кількість днів у місяці, в якому виникла заборгованість (наступні дні прострочення не рахуються).

Виходячи з наведеного, а також враховуючи необґрунтованість позовних вимог про стягнення пені у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за всі прострочені щомісячні платежі, суд відмовляє у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам, згідно розрахунку державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області від 09.06.2017 року, яка станом на 01.06.2017 року складає 45686,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

04.12.18