Ухвала

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа №761/46256/16-ц

провадження №61-34533ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2018 року у справі за позовом Керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2018 року в указаній вище справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, яке надійшло разом із касаційною скаргою, ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскількиподана раніше касаційна скарга Верховним Судом повернута заявнику, у зв'язку з тим, що підписана представником заявника, який не є адвокатом. Після усунення обставин, що стали підставою для повернення його касаційної скарги, заявник звертається повторно.

Крім того, у тексті касаційної скарги заявник зазначає, що не була присутня при проголошення постанови Апеляційного суду м. Києва від 27 березня

2018 року копію якої поштою отримано нею не було, а отримано лише

30 квітня 2018 року її представником.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2018 року оприлюднено 18 квітня 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявником - ОСОБА_1 не сплачено судовий збір та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, у зв'язку з її важким фінансовим становищем та відсутністю можливості сплатити судовий збір.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір»та статті 136 ЦПК

України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Клопотання не може бути задоволено, оскільки заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували її скрутний майновий стан та були підставою для звільнення від сплатисудового збору відповідно до статті 136 ЦПК України.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред'явлено у грудні 2016 році, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом

на 01 січня 2016 року.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становив

1 378 грн.

Ставка судового збору за подання позовної заяви юридичною особою: майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше

1 розміру мінімальної заробітної плати; немайнового характеру - 1 розміру мінімальної заробітної плати (редакція закону на момент пред'явлення позовної заяви). Закон пов'язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Ураховуючи характер спору розмір судового збору становить за

вимогу немайнового характеру (визнання недійсним договору) - 2 756 грн

(1 378 * 200%).

Також, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі, заявнику необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (витребування майна) з урахуванням вартості спірного майна.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Окрім того, у поданій касаційній скарзі у порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником не зазначено у касаційній скарзі усіх учасників справи, а саме третю особу у справі - ОСОБА_5.

За змістом пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Таким чином, заявнику потрібно надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням місця проживання або місцезнаходження всіх учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2018 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 04 січня

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька