ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/13376/14-ц

провадження № 22ц/818/1218/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: Харківська міська рада

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку), з апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова, постановлене 16 березня 2018 року, під головуванням судді Нев'ядомського Д.В., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 141 903, 19 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ХМР є представником територіальної громади м. Харкова. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року покликано встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

На виконання цих вимог рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок) (зі змінами рішення від 22.05.2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному сайті Харківської міської ради (www.city.kharkov.ua), на офіційному сайті комунального підприємства «Харківській міській інформаційний центр» (www.citynet.kharkov.ua) та у газеті «Харьковские известия» тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання на території м. Харкова.

Положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у розумінні положень статті 4 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок певного кола суб'єктів - замовників будівництва - звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі. Харківською міською радою була отримана декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 20.12.2013 за № ХК НОМЕР_2, якою прийнято в експлуатацію індивідуальний житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 398, 60 кв. м по АДРЕСА_1. Замовником будівництва за даною декларацією є ОСОБА_1, яким вищезазначений обов'язок не виконано та не укладено з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття вищевказаного об'єкта будівництва до експлуатації.

Листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 04.03.2014 №140/0/114-14 та від 29.01.2014 № 45/0/114-14 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, однак відповіді на вказані вище листи до Департаменту економіки та комунального майна не надходили.

Такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, у зв'язку з чим виникла необхідність звернення до суду з зазначеним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду від 25 грудня 2014 року позов було задоволено.

06.09.3017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду від 18.10.2017 року було скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року в задоволені вимог позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Харківської міської ради в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Харківська міська рада вказує на порушення норм процесуального права. Зазначає, що 14.10.2008 року набув чинності Закон № 509-УІ від 16.09.2008 року, яким ЗУ «Про планування на забудову території» було доповнено статтею 27-1, за змістом якої: замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Зазначає, що обов'язок ОСОБА_1 прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури був встановлений ще до здійснення ним вказаного будівництва. ЗУ «Про планування та забудову території» втратив чинність 17.02.2011 з набранням чинності ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Водночас, ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» також було передбачено обов'язок забудовника прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населення пункту. Тобто, прийняттям ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» було змінено законодавче регулювання відповідних правовідносин в частині часу (моменту) укладення договору та перерахуванні замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури. Вказує на те, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є дата реєстрації декларації про готовність об'єкту до експлуатації або видачі сертифіката. Відповідна декларація була зареєстрована Інспекцією ДАБІ у Харківській області 20.12.2013 року, проте ОСОБА_1 до подачі вказаної декларації не звернувся до ХМР із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, як то передбачено ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що будівництво, внаслідок якого позивач вважає, що йому діями відповідача нанесені збитків, розпочато та закінчено на території смт. Кулиничі. Згідно договору підряду від 21.09.2007 року, на виконання якого побудовано будинок відповідача, вартість робіт з будівництва склала 213704 грн. Строк виконання робіт за договором складав 110 днів. Дозвіл на будівництво приватного житлового будинку садибного типу відповідач отримав відповідно до рішення Виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради від 12.06.2008 року № 180. Тобто, будинок був повністю побудований у 2008 році. На час закінчення будівництва і до 2012 року будинок відповідача був розташований на території с. Кулиничі Харківського району Харківської області. Згідно постанови ВРУ № 5215 від 06.09.2012 року с. Кулиничі Харківського району Харківської області було внесено до меж м. Харкова. Після декількох відмов у прийнятті в експлуатацію, 20.12.2013 року Декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована за № ХК НОМЕР_2 і індивідуальний житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 398,60 кв.м. по вул. Крамаренківській, 130 у м. Харків було прийнято до експлуатації. Отже, на момент здійснення будівництва у відповідача був відсутній обов'язок пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова і він не міг прогнозувати, а також впливати на прийняття Постанови ВРУ про внесення його земельної ділянки та розташованих на неї будівель до меж міста Харкова. Крім того, вважає, що Харківською міською радою обрано неналежний спосіб захисту.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент здійснення будівництва у відповідача був відсутній обов'язок пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова і він не міг прогнозувати, а також впливати на прийняття Постанови Верховної Ради України про внесення його земельної ділянки та розташованих на неї будівель до меж міста Харкова.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради від 12.06.2008 р. № 180 ОСОБА_1 отримав дозвіл на будівництво приватного житлового будинку садибного типу будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Згідно договору підряду від 21 вересня 2007 року, на виконання якого побудовано будинок, вартість робіт з будівництва склала 213704 грн.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 964/1245д/95-А від 22.11.2013 р. за результатами перевірки індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 встановлено, що житловий будинок літ «А-2», підвал, вхід до підвалу, тераса, альтанка самочинно побудовані у 2008 році. Згідно договору підряду від 21.09.2007 року, на виконання якого побудовано будинок відповідача, вартість робіт з будівництва склала 213704 грн.

Відповідач 08.10.2012 року звернувся до Харківської міської ради з заявою про введення побудованого ним будинку та надвірних будівель в експлуатацію. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 964/1245д/95-А від 22.11.2013 р. за результатами перевірки індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 встановлено, що житловий будинок літ «А-2», підвал, вхід до підвалу, тераса, альтанка самочинно побудовані у 2008 році.

20.12.2013 Декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована за №ХК НОМЕР_2 і індивідуальний житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 398,60 кв. м. по АДРЕСА_1 було прийнято до експлуатації.

Відповідно до частини третьої статті 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 3038-VІ, з набранням чинності якого (12 березня 2011 року) Закон України «Про планування та забудову територій» втратив чинність.

За положеннями частини другої статті 40 Закон № 3038-VІ замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених пунктом 4 цієї статті.

Аналіз положень частин 2, 3, 9 статті 40 Законом № 3038-VІ дає підстави для висновку, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 3038-VI, яка набрала чинності 01 січня 2013 року, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що різниця між правовим регулюванням питання про внесення замовником відповідних коштів до місцевого бюджету полягала в тому, що за Законом України «Про планування та забудову територій» такі кошти мали бути сплачені після прийняття об'єкта в експлуатацію, а за Законом № 3038-VІ - до його прийняття.

У період з дня втрати чинності Законом України «Про планування та забудову територій» та до дня набрання чинності частиною третьою статті 40 Закону № 3038-VІ питання про час перерахування замовником пайового внеску на законодавчому рівні не було врегульовано. Однак ця обставина не звільняє замовника від сплати такого внеску взагалі.

Виконавчий комітет Харківської міської ради прийняв рішення від 09 листопада 2011 року № 804, зі змінами, внесеними рішенням від 22 травня 2013 року № 319, яким було затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова (далі - Порядок). Цим Порядком визначено умови та встановлено процедуру залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі (внеску) замовників будівництва на території міста Харкова.

Відповідно до абзацу першого частини восьмої та абзацу першого частини дев'ятої статті 40 Закону № 3038-VI, чинним на час подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з пунктом 2.5. Порядку замовник будівництва зобов'язаний не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію звернутися із заявою до Департаменту для укладення договору про пайову участь.

Отже, Законом № 3038-VI та Порядком встановлено, що саме на замовника покладено обов'язок укласти договір про пайову участь та сплатити відповідні кошти. Цей обов'язок ОСОБА_1 не виконав.

Управлінням соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна були направлені листи від 04.03.2014 №140/0/114-14 та від 29.01.2014 № 45/0/114-14 ОСОБА_1 про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством. Невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на момент закінчення будівництва будинок не входив до територіальної громади м. Харкова - не спростовують висновків суду, оскільки обов'язок сплатити пайовий внесок участі у розвитку інфраструктури м. Харкова повинен бути виконаний на час прийняття будинку в експлуатацію.

Відповідач вказує на те, що сума, яку просить стягнути позивач є завищеною, оскільки згідно договору підряду від 21.09.2007 року, на виконання якого побудовано будинок відповідача, вартість робіт з будівництва склала 213704 грн.

Між тим, за змістом договору підряду від 21.09.2007 року (а.с. 134-136) підрядником та виконавцем визначена вартість робіт за договором, яка в повній мірі загальну кошторисну вартість будівництва не відображає.

Колегія суддів погоджується із розрахунком величини пайової участі у будівництві наданого позивачем (а.с. 14). Зазначений розрахунок відповідає вимогам закону, не спростований відповідачем.

Той факт, що на час подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації, договір про пайову участь у будівництві не був укладений - не позбавляє Харківську міську раду права вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням останнім обов'язку по його укладенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, позов Харківської міської ради задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 141 903,19 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 березня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) до бюджету м. Харкова (код платежу 24170000, рахунок № 0002, МФО 851011, , банк ГУДКСУ у Харківській області, одержувач УДКСУ у м. Харкові Харківської області) збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 141 903,19 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір в сумі 1419,03 грн. за подачу позову та у сумі 2128,55 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна