Дата документу 07.11.2018
Справа № 334/3086/18
Провадження № 2/334/2689/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.

При секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.

За участі представника позивача ОСОБА_1

Представника відповідача Пивоварова В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, скасування переходу права власності та поновлення запису про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, скасування переходу права власності та поновлення запису про право власності.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 8 червня 2017 року №1498, №1500 позивачем придбано об'єкт нерухомості - жилий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 0879 га, розташована у м Запоріжжя за тією ж адресою.

У цей же день відповідно до договору іпотеки №0/3 №1501, укладеному між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» вказані об'єкти ьуло передано в іпотеку даній банківській установі. Іпотекою забезпечувались зобов'язання позивача з повернення кредитних коштів у сумі 99000 швейцарських франків, отриманих зі строком погашення не пізніше 7 червня 2018 року.

Протягом 2008-2010року у позивача утворилася заборгованість за платежами по кредиту.

Наприкінці квітня 2014 року позивачем було отримано від ТОВ «Кей-Колект» повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 11 квітня 2014 року. Позивача повідомлено про придбання права вимоги заборгованості по кредитному договору №0 від червня 2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеному з АКІБ «УкрСиббанк». Окрім того, позивача було повідомлено,що іпотеко держателем нерухомого майна, що було предметом іпотеки згідно іпотечного договору №0/3 від 8 червня 2007 рок стало ТОВ «Кей-Колект».

Позивачеві було запропоновано сплатити на користь відповідача суму заборгованості за кредитним договором, інакше вказана установа розпочне продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Наприкінці серпня - початку вересня 2014 року позивачеві стало відомо, що виконавчою службою Ленінського району за заявою відповідача порушено виконавче провадження стосовно стягнення на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості на загальну суму 830381,95 грн. Відповідно до інформації про виконавче провадження 10 вересня 2014року з метою реального виконання рішення суду державним виконавцем було викладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Наприкінці 2015 року відповідач повідомив позивача, що 29 вересня 2015 року ним на підставі договору іпотеки №1501 від 8 червня 2007 року оформлено право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №122580587 від 3 травня 2018 року земельна ділянка площею 0,0879 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташована за адресою: АДРЕСА_1 була передана у власність ТОВ «Кей-Колект» 29 вересня 2015 року на підставі договору іпотеки серія та номер 1501від 8 червня 2007 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 24873677, було прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною. Відповідно до цієї ж довідки - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24865774 від 29 вересня 2015 року, на підставі договору іпотеки №1501 від 8 червня 2007 року нотаріусом було оформлено за ТОВ «Кей-Колект» право власності на житловий будинок загальною площею 171,6 кв.м., житловою площею 62,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вказані рішення нотаріусом було прийнято без вчинення ним нотаріальної дії, незважаючи на арешт всього нерухомого майна, що було винесено державною виконавчою службою 10 вересня 2014 року при проведенні виконавчого провадження за зверненням відповідача.

Позивач просить визнати неправомірними та скасувати рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 24873677 від 29 вересня 2015 року та індексний номер 24865774 від 29 вересня 2015 року; скасувати перехід права власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та земельну ділянку площею 0,879га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 з ОСОБА_3 на ТОВ «Кей-Колект»; поновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи щодо права власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та земельну ділянку площею 0,879га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 за ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Навів пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача - ТОВ «Кей-Колект» у судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення позову. Вказав, що перехід права власності відбувся на законних підставах. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна в судове засідання не з'явилася. До суду надала заяву щодо слухання справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Розглядаючи клопотання про закриття провадження у справі суд вважав що дане клопотання не підлягає задоволенню виходячи з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 4 КАС (у зазначеній редакції) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у відповідній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та відповідачем 2- нотаріусом) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 8 червня 2007 року реєстр №1498 ОСОБА_3 придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу від 8 червня 2007 року реєстр №1500 ОСОБА_3 придбала у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до договору іпотеки №00/3 від 8 червня 2007 року ОСОБА_3 виступила іпотекодателем перед АКІБ «УкрСиббанк» щодо виконання зобов'язання за кредитним договором №00 від 8 червня 2007 року. Предметом іпотеки за вказаним договором є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що рішенням від 29.09.2015 року №24865774 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект». Підставою для винесення рішення по державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект», став іпотечний договір від 07.06.2007 року укладений між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3

АКІБ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечним договором права вимоги, про що були внесені відповідні зміни в Державних реєстрах і цей факт не заперечується учасниками.

Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» набув права кредитора та іпотекодержателя за договором іпотеки 07.06.2007 року

Розділом 4 договору іпотеки від 07.06.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 (новий кредитор ТОВ «Кей-Колект»), передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 4.2.): виконавчий напис нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.3. у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотеко держателя як способу задоволення вимог іпотеко держателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 цього договору іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» іпотечне застереження прирівняне до окремого договору. Проте у разі його відсутності у договорі іпотеки сторонам необхідно укласти окремий договорі щодо позасудового задоволення вимог кредитора.

Згідно із Законом України від 26 листопада 2015 року № 834-VIІІ «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності 13 грудня 2015 року нотаріуси не були наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майна та не могли здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень до вищезазначеного закону вбачається, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, окрім деяких пунктів, у тому числі і пункт 1 щодо змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набирає чинності з 1 січня 2016 року.

В редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка діяла на час прийняття нотаріусом рішення про реєстрацію іпотечного нерухомого майна за іпотекодержателем (29 вересня 2015 року) останній не мав права здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Усі вищенаведені обставини свідчать про те, що у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за ТОВ «Кей-Колект», оскільки це порушує ч. 5 ст. 3, пунктів 1, 3, 4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст.ст. 321, 526, 629 ЦК України.

Вищенаведене підтверджується висновками Великої палати Верховного Суду у справі № 554/14813/15-ц від 11.04.2018 та від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15.

Щодо позовних вимог про скасування переходу права власності, то суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки діючим законодавством не передбачений такий спосіб захисту порушеного права.

Судові витрати мають бути покладені на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, скасування переходу права власності та поновлення запису про право власності.

Визнати неправомірними та скасувати рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 24873677 від 29 вересня 2015 року та індексний номер 24865774 від 29 вересня 2015 року.

Поновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи щодо права власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 та земельну ділянку площею 0,879га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 за ОСОБА_3.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 528,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 528,60 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст буде виготовлено 12.11.2018 року.

Суддя О.М. Гнатюк