Справа № 466/7171/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Свірідової В.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

встановив:

02.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 року з 1/4 частки від доходу до 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 07.09.2017 року Шевченківський районний суд м. Львова видав наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Копію судового наказу отримано його представником 20.09.2017року.

Відповідно до приписів частини 7 статті 105 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/4 доходу, позивач ОСОБА_2 категорично заперечує, вважає що вони є необгрунтованими та безпідставними. Через його відсутність у судовому засіданні під час винесення даного наказу, позивач не мав можливості надати суду докази, що могли істотно вплинути на розмір стягнених аліментів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, у зв'язку з розглядом справи в порядку наказного провадження, позивач не мав змоги подавати свої доводи та міркування щодо обставин справи.

Позивач вказує, що його середній дохід становить близько 30000-32000 гривень в місяць, що підтверджується актами виконаних робіт. З даної суми він сплачує 5% податку, ЄСВ, також несе витрати на оплату комунальних послуг у приміщеннях, які здаю в оренду (копії квитанцій додаються, в середньому 5000 гривень щомісячно). Станом на сьогодні якщо буде стягнено 1/4 частки від отримуваної позивачем суми в місяць на утримання доньки, то дана сума становитиме 7500-8000 гривень. Вважає, що дана сума є необгрунтованою і не є необхідною сумою для її утримання, а є значно завищеною.

Таки чином виходить, що в місяць на утримання доньки, ОСОБА_6 необхідно 15000-16000 грн., що явно значно перевищує потреби дитини відповідного віку. Окрім цього після сплати податку, витрат на сплату комунальних послуг та інших регулярних витрат, що несе позивач ОСОБА_2, його дохід буде меншим від утримання, яке отримає його донька.

Водночас, слід враховувати, що дохід ФОП не є його чистим прибутком, адже з суми доходу оплачуються податки, збори, комунальні послуги та інші необхідні витрати для здійснення підприємницької діяльності.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що на його утримані знаходиться непрацездатна матір, ОСОБА_7

З огляду на викладене, враховуючи те, що майновий стан позивача не відповідає тим обставинам, які були повідомлені ОСОБА_5 у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, є необгрунтованим розмір грошового утримання ОСОБА_6, який явно не відповідає фактичним потребам дитини, а тому вважає, що на утримання доньки ОСОБА_6 слід стягувати аліменти в розмірі 3000 грн. Враховуючи вищевикладене, вимушений звернутися до суду.

24 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, в якому просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме стягувати з ОСОБА_2, 08.06.1972р.н., на користь ОСОБА_5, 22.04.1970р.н., аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 16000 грн. щомісячно, починаючи з 27.11.2017 року до дня досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення, на суму платежу за один місяць в розмірі 16 000грн.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог покликається на те, 07 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова виніс Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною ПОВНОЛІТТЯ. Судовий наказ не оскаржувався та набрав законної сили 17.09.2017 р.

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів. В ньому він просить суд зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 р. з 1/4 частки від доходу до 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Натомість, ОСОБА_5 подала заперечення на позов ОСОБА_2, у якому вказала, що «сума середньомісячного утримання Каті становить близько 17000 грн.». На підтвердження такого твердження ОСОБА_5 надала суду орієнтовний розрахунок запланованих витрат на дочку ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_5 на даний час є безробітною. Вона здійснює постійний догляд за своїм батьком, ОСОБА_9, якому вже 77 років. За останні 5 років він пережив декілька інсультів. Йому поставили діагноз: цереброваскулярна хвороба III ступеня та гіпертонічна хвороба III ступеня. Стан здоров'я батька позивачки особливо погіршився у березні-квітні 2015 року. Через це він останні 2 роки потребує постійного догляду ОСОБА_5

До того ж, ОСОБА_5 самостійно сплачує комунальні платежі за місцем свого проживання. Адже в її квартирі проживають окрім неї двоє дітей без самостійного доходу (оскільки навчаються) та пенсіонер за віком (пенсія якого йде на його ліки та харчі).

З початку осені 2017 року ОСОБА_5 почала отримувати орендну плату за гараж (дохід від оренди становить 4000 грн./міс.). Інших доходів у 2017 році ОСОБА_5 не отримувала (в матеріалах справи наявна відповідна довідка з ДФС у Л/о).

З цієї суми (4000,00 грн.), враховуючи її майновий стан, ОСОБА_5 об'єктивно має можливість витрачати на утримання її доньки 1 000, 00 грн. на місяць.

Для належного утримання та забезпечення гармонійного розвитку ОСОБА_6 необхідно ще 16 000, 00 грн./міс.

Розмір аліментів, визначений судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова становить 1/4 частки від доходу ОСОБА_2 (що на даний час становить 13 836, 50 грн., тобто четверта частина від його середньомісячного чистого доходу: 55 346, 00 грн.).

У зв'язку з цим вказує, що вона,ОСОБА_5, змушена просити суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6, до 16 тис. грн. , щомісячно.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини:

Стан здоровя дитини: ОСОБА_6 13 років. Вона переживає складний перехідний період; у 2012-2013 роках (коли Каті було 9-10 років) її батьків тримали під вартою у Львівському СІЗО протягом 6-ти місяців; у вересні 2013 року батьки ОСОБА_8 розійшлися. Після численних сварок, свідками яких були і діти (Катя та ОСОБА_4), тато пішов з дому. Через декілька років діти дізналися, що в тата була інша жінка; з вересня 2017 року Катя є «заручником» судових спорів між її батьками. Для прикладу, після присудження аліментів ОСОБА_2 раптом почав робити вигляд, що він активно цікавиться долею Каті. Нарешті познайомився з класною керівничкою Каті. А 13 вересня зіпсував дитині відпочинок на морі, зчинивши шум з приводу начебто зникнення Каті. Достеменно знаючи про місцезнаходження дочки, ОСОБА_2 заявив в поліцію про її зникнення. Крім цього, наступний день після долучення до матеріалів справи, орієнтовний розрахунок запланованих витрат на дочку ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття з подачі ОСОБА_2 став об'єктом жвавого обговорення серед вчителів ОСОБА_6. Звичайно такі непродумані дії батька вчинили свій негативний вплив на емоційний стан Каті. Декілька днів вона вирішила перечекати вдома, поки у школі «вляжеться шум». Через сукупність усіх цих факторів у дитини часто болить голова та живіт. ОСОБА_5 декілька разів водила Катю в медичні заклади на здачу аналізів. Однак причину таких нездужань поки не з'ясували. ОСОБА_5 має намір звернутись за допомогою до дитячого психолога. Проте наразі не має можливості оплачувати послуги такого спеціаліста (звертає увагу, що такі витрати ОСОБА_5 не включила до орієнтовного розрахунку). Крім цього, Катя захоплюється читанням. Від цього у неї значно погіршився зір. Витрати на окуліста ОСОБА_5 також не врахувала при складенні орієнтовного розрахунку.

Щодо матеріального становища дитини, то ОСОБА_6 на даний час є малолітньої (13 років). Вона навчається в школі. Самостійних джерел доходу в неї немає. Заощаджень рахунків у банках вона також не має. ОСОБА_6 не має у власності жодного об'єкта нерухомого майна.

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів:

Стан здоровя платника аліментів. ОСОБА_2 на даний час не хворіє. Він не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність яких-небудь проблем із його здоров'ям.

Матеріальне становище платника аліментів. ОСОБА_2 подав до суду документи, які підтверджують, що на даний час він здійснює підприємницьку діяльність. Він зареєстрований як фізична особа підприємець. Свої доходи позивач (платник аліментів) декларує щоквартально, як підприємець на третій групі єдиного податку.

Як слідує з платіжного доручення № 58 від 10.10.2017 р. (поданого представником позивача) за 3-й квартал 2017 року ОСОБА_2 оплатив відрахування по єдиному податку в розмірі 8 850, 00 грн. Тобто 2 950, 00 грн. за місяць. Отже, оскільки він здійснює підприємницьку діяльність як підприємець на третій групі єдиного податку та сплачує 5 % від декларованого доходу, то середньомісячний декларований дохід платника аліментів від його підприємницької діяльності за липень-вересень 2017 року становив 59 000, 00 грн. З урахуванням, того що ОСОБА_2 сплачує єдиний податок (2 950, 00 грн./міс.) та єдиний соціальний внесок (704, 00 грн./міс.), чистий дохід від його підприємницької діяльності, яка полягає у здачі в оренду власного нерухомого майна, становить 55 346, 00 грн./міс.

Твердження платника аліментів про те, що деякі орендарі мають бажання розірвати договори оренди чи відмовляються сплачувати частину орендної плати, ніяким чином не свідчать про погіршення його майнового стану. Адже ОСОБА_2 не втратив жодного об'єкта нерухомості, яке є джерелом його доходів. А тому він має можливість ці приміщення здавати в оренду комусь іншому. Крім цього, декларуючи свій дохід, ОСОБА_2 вказує лише отримані доходи (сплачені на його рахунок). Таким чином, він не декларує ті можливі доходи, які він отримав внаслідок недобросовісних дій орендарів.

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина:

У платника аліментів є повнолітній працездатний син ОСОБА_10 (23 роки), який проживає разом з ОСОБА_5 Остання ніколи не зверталася до суду з вимогою стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього сина.

Твердження ОСОБА_2 про те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, ОСОБА_7, спростовуються додатковими поясненнями представника ОСОБА_2 від 06.11.2017 р., згідно яких ОСОБА_7 «готує їсти ОСОБА_2, оскільки в нього на це немає часу та можливостей.», а її дочка ОСОБА_11 допомагає мамі «коштами, ліками та продуктами харчування». Також це твердження спростовується поясненнями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (сусідів ОСОБА_5О.) від 28.10.2017 р., згідно яких ОСОБА_7 (мати ОСОБА_2В.) працює продавцем у продуктовому магазині «Молочна світлиця», що знаходиться в одному з приміщень, які належать ОСОБА_2 Їм це відомо, оскільки магазин знаходиться біля будинку, де вони проживають. Таким чином, немає жодних підстав стверджувати, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться його мати, яка працює продавцем у продуктовому магазині, та якій кошти, ліки і харчі дає повнолітня працездатна донька ОСОБА_11 Інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина у ОСОБА_2 немає.

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів:

Так, платник аліментів володіє низкою об'єктів рухомого і нерухомого майна. Зокрема, це:

нежитлова будівля літ. «В-2» площею 80,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а;

нежитлові приміщення загальною площею 774,9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а;

будівля літера «3-1» загальною площею 257,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а;

житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рядова, 34;

незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Горбки, вул. Радянська, буд. 28;

автомобіль «Mazda СХ-7» (реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) JMZER49).

Нежитлові приміщення платник аліментів здає в оренду від чого і отримує дохід.

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів (...), сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, (...):

Платник аліментів (ОСОБА_2В.) потратив 24 000, 00 грн. (сума перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи) «за підключення ще однієї гілки електропостачання для окремого лічильника» (цей факт підтверджується додатковим поясненнями представника ОСОБА_2 від 06.11.2017 р.).

4) інші обставини, що мають істотне значення :

з 01 жовтня 2017 року ОСОБА_2 вирішив збільшити в 6 разів орендну платню для одного з орендарів (з 2 000, 00 грн. до 12 000, 00 грн. за місяць). А з 01 листопада 2017 року ОСОБА_2 почав здавати в оренду квартиру за адреса м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а. Вартість оренди становить 5 000, 00 грн./міс.

Таким чином, 01 жовтня 2017 року матеріальне становище платника аліментів змінилося в кращу сторону. Адже наявні в матеріалах справи документи свідчать, що дохід ОСОБА_2 в жовтні-листопаді 2017 року зріс на 15 000, 00 грн. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_2 та представники позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просять первісний позов задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_5 заперечили, підтримавши письмові запереченні, долучені до матеріалів справи та просили у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов заперечив, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, та просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в зустрічній позовній заяві.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі колишнє подружжя. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.11.2017 року.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 37).

Донька ОСОБА_6 проживає з матірю ОСОБА_5 за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 5/4. Вказане підтверджується довідкою ЛКП «Янів-405» від 30.08.2017 року (а.с.38).

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 року заяву ОСОБА_5 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.20).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувачі аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 05.06.2014 року, ОСОБА_2 являється фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та платником єдиного податку (а.с.22).

Відповідно до Податкового кодексу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - субєкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень. Позивач ОСОБА_2 належить до 3 групи платників єдиного податку.

З пояснень позивача ОСОБА_2 вбачається, що його середній дохід становить близько 30000-32000 гривень в місяць, що підтверджується актами виконаних робіт. З даної суми він сплачує 5% податку, ЄСВ, також несе витрати на оплату комунальних послуг у приміщеннях, які здає в оренду (в середньому 5000 гривень щомісячно). Станом на сьогодні якщо буде стягнено 1/4 частки від отримуваної позивачем суми в місяць на утримання доньки, то дана сума становитиме 7500-8000 гривень. А тому вважає, що дана сума є значно завищеною.

Таки чином, з вищевикладеного можна зробити висновок, що в місяць на утримання доньки, ОСОБА_6 необхідно 15000-16000 грн., що значно перевищує потреби дитини відповідного віку.

Водночас, слід враховувати, що дохід ФОП не є його чистим прибутком, адже з суми доходу оплачуються податки, збори, комунальні послуги та інші необхідні витрати для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, згідно норм Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці на спрощеній системі оподаткування звітують щоквартально та позбавлені можливості щомісячно визначати свій чистий дохід, а відтак і позбавлені можливості нараховувати та сплачувати аліменти щомісячно.

Відтак, при визначенні нового розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоровя спільної дитини. Зважаючи на вказане, та, враховуючи в сукупності, те, що обов'язок утримання дітей покладено на обох батьків; те, що дитина проживає з матірю, а мати ОСОБА_5 не працює; те, що позивач ОСОБА_2 являється фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та платником єдиного податку, бере участь в утриманні, а також в оплаті за навчання його старшого сина у вищому навчальному закладі, має на утриманні матір ОСОБА_7, заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня.

Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку змінити розмір аліментів які сплачуються на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме з 1/4 частки від доходу щомісячно, на 3000 грн. щомісячно, починаючи з часу набрання рішення законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, то такий, на думку суду, не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представником не доведено факту зміни матеріального стану ОСОБА_2 чи інших обставин, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів. Посилаючись на зміну майнового стану ОСОБА_2, позивач за зустрічним позовом не надала суду докази, в чому полягає поліпшення його майнового стану з часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Крім того, первісні позовні вимоги, які судом задоволено є взаємоповязаними з зустрічними позовними вимогами, а тому, аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідають інтересам дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстав вважати, що матеріальне становище ОСОБА_2 та стан здоровя дитини з часу постановлення рішення про стягнення аліментів суттєво погіршились немає, як і немає підстав збільшувати розмір стягнення аліментів до 16000 грн., а відтак суд вважає вимоги ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів не обґрунтованими, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5О слід відмовити. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,263,265,268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, 08.06.1972р.н., ІПН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. 34, зареєстрованого за адресою; м. Львів, вул. Моринецька, 5/4, на користь ОСОБА_5, 22.04.1970р.н., ІПН НОМЕР_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м.Львова від 07 вересня 2017 року, з 1/4 частки від доходу до 3000 (три тисячі грн.) гривень, щомісячно, починаючи з часу набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, 22.04.1970р.н., ІПН НОМЕР_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, до ОСОБА_2, 08.06.1972р.н., ІПН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. 34, про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів в розмірі 16 000грн. (шістнадцять тисяч грн) - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_5, 22.04.1970р.н., ІПН НОМЕР_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_14