АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4946/17 22-ц/774/734/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/4946/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Виконавчий комітет Саксаганської районної ради у м. Кривому Розі,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної ради у м. Кривому Розі на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року, яке ухвалено суддею Хомініч С.В.о 15 годині 25 хвилин у місті Кривому Розі та повне судове рішення складено 27 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 зернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Саксаганської районної ради у м. Кривому Розі про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що з 1998 року позивач почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_4 Проживали вони у належній ОСОБА_4 квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. З 2005 року позивач зареєстрована у вказаній квартирі. Отже з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач проживала із ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, підтримували шлюбні відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер та позивач прийняла спадщину, як спадкоємець четвертої черги і особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім'єю упродовж більше ніж п'ять років. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає, із заявою про прийняття спадщини після його смерті, окрім позивача, ніхто не звертався.

Просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю більше п'яти років з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а також визнати за нею право власності на квартиру, загальною площею 34,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю більше п'яти років ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру, загальною площею 34,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі відповідач Виконавчий комітет Саксаганської районної ради у м. Кривому Розі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів сплати комунальних платежів за квартиру саме за її кошти; письмові пояснення свідків, які не були заслухані у судовому засіданні, не можна вважати належними доказами у справі; проживання позивача у спірній квартирі було обумовлене договором піднайму, що виключає можливість проживання її однією сім'єю із спадкодавцем.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної ради у м.Кривому Розі - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_1, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом на час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира № АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло С-610 від 13.03.1998 року (а.с. 7,8-9).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_3 з 26.01.1981 року (а.с. 10, 11).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_3 з 12 листопада 2004 року (а.с. 3- 5), у шлюбі не перебуває - чоловік позивачки - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 24).

Відповідно довідки ОСББ «Співдружність-104» від 30.05.2017 року, на день смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у квартирі № АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 від 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у зв'язку з неможливістю встановити факт проживання однією сім'єю більше п'яти років до дня відкриття спадщини спадкоємця і спадкодавця (а.с. 6).

Згідно інформації зі спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, із заявою про прийняття спадщини після його смерті, окрім позивача ОСОБА_1, ніхто не звертався (а.с. 38-54).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 цього ж Кодексу у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за Законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема: звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, заявнику необхідно довести не лише факт проживання за однією адресою, але й пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 більше п'яти років, а саме з 2004 року по час його смерті. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та разом вирішували побутові проблеми.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7, які були допитані судом апеляційної інстанції та, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, пояснили суду, що ОСОБА_1 постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 з 2004 року у квартирі № АДРЕСА_2, вели спільний побут та піклувалися одне про одного.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 проживала у квартирі АДРЕСА_3 на умовах договору піднайму спростовуються матеріалами справи, а саме копією паспорта позивача, згідно якого реєстрація ОСОБА_1 у спірній квартирі у період з 12.11.2004 року по 23.06.2009 року дійсно була тимчасовою, однак, 23 червня 2009 року ОСОБА_1 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 без зазначення жодних умов щодо строковості такої реєстрації (а.с. 100-102).

При цьому, наголошуючи на проживанні ОСОБА_1 у квартирі № АДРЕСА_2 саме на умовах договору піднайму, відповідачем не було надано, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, такого договору, як і не було заявлено клопотання про витребування цього доказу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте. відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної ради у м. Кривому Розі - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: