Номер провадження: 22-ц/785/8189/18
Номер справи місцевого суду: 501/2755/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ковязіної А.Д.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, про компенсацію частки (суддя Смирнов В.В.)

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, про компенсацію частки посилаючись на те, що позивачі та відповідач є власниками автомобіля марки Сhеrу А21 Еlаrа, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме; ОСОБА_2 належить 1/2 частки і 1/6 частки автомобіля, ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 по 1/6 частки зазначеного автомобіля кожному. Даний автомобіль належить сторонам на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31.03.2017 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 (а.с.6-13).

З метою перереєстрації позивачі звернулися до Територіального сервісного центру №5150 РСЦ МВС в Одеській області, де їм було відмовлено у зв'язку із ти, що транспортний засіб зареєстрований на декілька фізичних осіб співвласників, реєструється на одну з цих осіб, та у разі відсутності одного з співвласників державна реєстрація проводиться на підставі його письмової заяви нотаріально посвідченої. Відповідач ОСОБА_4 до Територіального сервісного центру №5150 РСЦ МВС в Одеській області не прибув, заяву писати відмовився, чим перешкоджає перереєстрації транспортного засобу. Позивачі провели оцінку спірного майна, визнавши, що 1/6 часка спірного майна, що належить відповідачу ОСОБА_4, вартує 12 162,17 гривень. Однак, домовитись у добровільному порядку про сплату частки спірного майна сторонам не вдалося, тому позивачі просили суд: припинити право власності, за ОСОБА_4 на 1/6 частку автомобіля марки Сhеrу А21 Еlаrа, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.Визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності по 1/12 частки за кожним на автомобіль марки Сhеrу А21 Еlаrа, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.Сгягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/6 частки автомобіля марки Сhеrу А21 Еlаrа, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом отримання ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 12 612,17 грн.(дванадцять тисяч шістсот дванадцять) тисяч 17 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У лютому 2018 відповідачем ОСОБА_4 до суду подано відзив, у якому він просить відмовити у позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, про компенсацію частки.

У судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був сповіщений належним чином.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2018 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, про компенсацію частки задоволено. Припинено право власності за ОСОБА_4 на 1/6 частку автомобіля марки Сhегу А21 Еlага, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності по 1/12 частки за кожним на автомобіль марки Сhегу А21 Еlага, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/6 частки вищезгаданого автомобіля марки Сhегу А21 Еlага, шляхом отримання ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 12 612,17 грн.(дванадцять тисяч шістсот дванадцять) тисяч 17 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_4зазначає, щовисновки суду не відповідають обставинам справи, також судом не застосовані норми матеріального права, що підлягали обов'язковому застосуванню до спірних правовідносин, зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

У своєму відзиві ОСОБА_3, ОСОБА_2, зазначають, що наведені доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не є підставою для її задоволення, в зв'язку з чим просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, щокожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом.Доказиподаються сторонами та іншимиучасникамисправи.Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31.03.2017 року ОСОБА_2 належить 1/2 частки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1/6 частки автомобіля марки Сhегу А21 Еlага, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6-13).

З листа Територіального сервісного центру №5150 РСЦ МВС в Одеській області за № 51/15/5150-1160 від 22.11.2017 року вбачається що в реєстрації спірного майна було відмовлено через відсутність письмової згоди одного з співвласників транспортного засобу (а.с. 14).

Відповідно звіту про незалежну оцінку транспортного засобу марки Сhегу А21 Еlага, легковий седан синього кольору, 2007р. випуску, №шасі (кузова, рами) НОМЕР_2; НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 зазначено вартість зазначеного автомобіля в розмірі 75 673,00 грн., що в розмірі 1/6 частки відповідача ОСОБА_4 становить 12612,17 грн. (а.с. 15-16).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, про компенсацію частки, суд першої інстанції виходив з того, щоспільне володіння і користування автомобілем є неможливим.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11 (№ в ЄДРСРУ 21355285), від 15.05.2013 року по справі № 6-37цс13 (№ в ЄДРСРУ 31701323) та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14 (№ в ЄДРСРУ 39783878).

Втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) [ВП], N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Зокрема, друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (див. згадане вище рішення у справі "Україна-Тюмень" проти України" п. 49).

Суд вірно зазначив, що до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне:

- чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом;

- чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі;

- чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України;

- чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар (Постанова ВСУ від 13.01.2016 року по справі № 6-2925цс15).

У відповідності до ст. 187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові не підлягають відокремленню.

Згідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майн в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, припинившиправо власності за ОСОБА_4 на 1/6 частку автомобіля, стягнувши грошову компенсацію за 1/6 частки автомобіля на користь ОСОБА_4 в розмірі 12 612,17 грн.та визнавши за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності по 1/12 частки за кожним на спірний автомобіль.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скаргиОСОБА_4.про те, що висновок суду щодо звіту незалежної оцінки автотранспортного засобу про те, що вартість 1/6 частки відповідача становить 12612,17 грн. не відповідає обставинам справи, оскільки предметом спору є не транспортний засіб у цілому, а належна ОСОБА_4 ідеальна частка у праві спільної часткової власності на нерухоме майно у розмірі 1/6, колегія суддів вважає безпідставними, оскількипозивачі звернулися до суду з позовом припинення права спільної часткової власності, про компенсацію частки на законних підставах, а у відповідності до звіту про незалежну оцінку транспортного засобу автомобіля була визначена вартість 1/6 частини автомобіля, а оскільки спільне володіння і користування даним майном, тобто автомобілем є неможливим, було припинено право власності на автомобіль з виплатою компенсації за вартість 1/6 частини автомобіля у відповідності до вимог чинного законодавства.

Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 не заявляв клопотання про проведення судової експертизи на предмет вартості автомобіля.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішенняскладений 17 грудня 2018 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець