Провадження номер 2/741/264/18
Єдиний унікальний номер 741/245/18
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 ОТГ в особі ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по пров. Богуна, 1, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку була зареєстрована ОСОБА_4. Після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та не зареєструвала право власності на житловий будинок. 14 квітня 2017 року померла мати позивача ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказаний будинок. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, вона прийняла спадщину, подавши до Носівської районної ДНК заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті матері.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОТГ в особі ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 1 по пров. Богуна в с. Плоске Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1464/3-14 від 27 грудня 2017 року (а. с. 6).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_4 як члену ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок № 1 по пров. Богуна в с. Плоске Носівського району Чернігівської області, але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на будинок (а. с. 12).

14 квітня 2017 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 60). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дочкою померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 8) та укладення шлюбу (а. с. 8). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 № 205/2017 убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської районної державної нотаріальної контори. ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 54-57).

На день своєї смерті ОСОБА_2 проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1025 від 27 грудня 2017 року (а. с. 7).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 81/02-31 від 6 лютого 2018 року (а. с. 18).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 1 по пров. Богуна в с. Плоске Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 13-17).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 12.02.2018 складає 69838 грн. (а. с. 20-44).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 14 квітня 2017 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Плоске Носівського району Чернігівської області по пров. Богуна, 1, який складається з власне житлового будинку «А», ганку «а», сараю «в», сараю «Б», вбиральні «У», погреба «П», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, колодязя «К», загальною площею 56,1 кв. м житловою площею 23,7 кв. м. ринковою вартістю станом на 12.02.2018 69838 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий