Справа № 361/5293/16-ц
Провадження № 2/361/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.,

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод у користуванні жилим будинком, встановлення порядку користування та виділення внатурі частини жилого будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод у користуванні жилим будинком, встановлення порядку користування та виділення внатурі частини жилого будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а саме просила визначити між нею та ОСОБА_3 порядок користування жилим будинком та виділити їй наступні приміщення: коридор 1-5 - площею 6,7 кв.м., житлову кіманту 1-6 площею 10,2 кв.м.,а ОСОБА_3 залишити в користуванні житлову кімнату 1-7 - 15 кв.м, житлову кімнату 1-8 площею 9,4 кв.м. ,у спільному користуванні залишити веранду 1-1 площею 19,7 кв.м, кухню 1-2 площею 5,8 кв.м., кухню 1-3 - 10, 9 кв.м., котельню 1-4 площею 7,3 кв.м.

Свій позов обґрунтовує тим, що вони з ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах з червня 2003 року по серпень 2016 року.

В червні 2003 року вона із сином переїхала проживати до ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, де вона проживає і по даний час.

В 2013 році за заявою ОСОБА_3, позивач була зареєстрована за вказаною вище адресою.

Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується витягом № 36042531 від 30 жовтня 2012 року "Про державну реєстрацію прав".

Позивач вказує, що 13 серпня 2016 року після чергового конфлікту, вона була змушена покинути вказане приміщення та почала проживати у літній кухні разом із сином, невісткою та онукою, оскільки подальше перебування у будинку було небезпечним для її здоров'я.

Після цього ОСОБА_3 змінив замки у вхідних дверях будинку. Через вказані дії ОСОБА_3 вона не має доступу до будинку, не може користуватися житловими приміщеннями у будинку, своїми особистими речами, які залишилися в ньому.

Вказані обставини підтверджується актом депутатів Калинівської селищної ради від 29 серпня 2016 року.

Вказаний житловий будинок складається з наступних приміщень: веранди 1-1 площею 19,7 кв.м., кухні 1-2 площею 5, 8 кв.м., кухні 1-3 площею 10, 9 кв.м., котельні 1-4 площею 7,3 кв.м., коридору 1- 5 площею 6,7 кв.м. ,житлової кімнати 1-6 площею 10, 2 кв.м., житлової кімнати 1-7 площею 15, 0 кв.м., житлової кімнати 1-8 площею 9,4 кв.м.

Враховуючи, що між сторонами виникли неприязні стосунки, які перешкоджають нормальному сумісному проживанню та користуванню будинком та з метою запобігання виникненню конфліктів, позивач просить визначити порядок користування приміщеннями будинку, виділити їй наступні приміщення: коридор 1-5 - площею 6,7 кв.м., житлову кіманту 1-6 площею 10,2 кв.м.,а ОСОБА_3 залишити в користуванні житлову кімнату 1-7 - 15 кв.м, житлову кімнату 1-8 площею 9,4 кв.м. ,у спільному користуванні залишити веранду 1-1 площею 19,7 кв.м, кухню 1-2 площею 5,8 кв.м., кухню 1-3 - 10, 9 кв.м., котельню 1-4 площею 7,3 кв.м.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив в їх задоволенні відмовити, оскільки вони із ОСОБА_1 припинили фактичні шлюбні відносини, перебувають в неприязних відносинах, що унеможливлює їх спільне проживання, між ними постійно відбуваються скандали, як наслідок постійно викликається поліція. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 своїми діями постійно провокує конфлікти. Крім того, на сьогодні він створив іншу сім'ю, має дружину та четверо дітей, тому спільне їх проживання є неможливим. Стверджував, що визначити між ним і позивачем порядок користування приміщеннями на які вказує позивач не можливо, оскільки він провів перепланування та перебудову житлових приміщень у будинку, тому технічний план будинку не відповідає дійсності. Також пояснив, що у ОСОБА_1 є квартира, яка належить їй на праві власності, тому вона не потребує іншого житла.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона знає сторони оскільки вони є кумами. Сторони проживали разом з 2003 року з ОСОБА_3 Влітку 2016 року ОСОБА_1 поїхала на Чернігівщину доглянути свою матір, оскільки та поламала руку, а коли приїхала, то не змогла потрапити до будинку, навіть із поліцією. Суду пояснила, що під час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно вели господарство, купували строй матеріали, побудували літню кухню, поліпшили житлові умови проживання в будинку. Про те, що ОСОБА_3 не бажає пускати ОСОБА_1 в будинок вона особисто чула по телефону, бо в той момент вони із ОСОБА_1 перебували на зв'язку, тому коли приїхала поліція і намагалася потрапити до будинку, їй було чути, що ОСОБА_3 пояснював поліції, що це його власність і він нікого пускати не збирається.

Суд вислухавши позивача, представника позивача, відповідача,свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини в справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2011 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав Комунального підприємства Київської обласної ради "Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 360422531 від 30 жовтня 2012 року.

Відповідно технічного паспорту, а саме плану та експлікації площ до плану житлового будинку він складається з наступних приміщень: веранди 1-1 площею 19,7 кв.м., кухні 1-2 площею 5, 8 кв.м., кухні 1-3 площею 10, 9 кв.м., котельні 1-4 площею 7,3 кв.м., коридору 1-5 площею 6,7 кв.м. ,житлової кімнати 1-6 площею 10,2 кв.м., житлової кімнати 1-7 площею 15, 0 кв.м., житлової кімнати 1-8 площею 9,4 кв.м. Площа житлового будинку складає 85, 0 кв.м.

Згідно акту вартості будівель та споруд по АДРЕСА_1, також знаходяться надвірні будівлі та споруди: майстерня - літня -кухня -гараж позначена літерою Є, вбиральня під літерою - Д, колонка під літерою - К, огорожа під літерою - N.

Згідно виписки з погосподарської книги від 29 серпня 2016 року за № 1012, особовий рахунок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 значиться житловий будинок, де власником домогосподарства є ОСОБА_3, в будинку рахуються ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

29 серпня 2016 року в акті депутата Калинівської селищної ради ОСОБА_7 в присутності депутатів ОСОБА_8, та сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 зазначено, що власник домогосподарства ОСОБА_3 змінив замки та обмежив доступ до житлового приміщення ОСОБА_1 Також в акті зазначається, про те, що фактично за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3, ОСОБА_5 - онука, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_13 - невістка, ОСОБА_1 - співмешканка. Фактично зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5

В акті депутата Калинівської селищної ради та сусідів складеного 30 березня 2017 року зазначено, що у приватному будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_14, та її дітьми ОСОБА_15 - 2010 р.н., ОСОБА_14 - 2009 р.н., та ОСОБА_16 - 2005 р.н. Також на території даного господарства в приміщенні літньої кухні проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_13, та їх донька ОСОБА_5 - 2012 р.н.

03 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 видане Виконавчим комітетом Калинівсько селищної ради Броварського району Київської області, та зроблено відповідний актовий запис за № 7. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_14.

23 березня 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу - задоволена. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю без шлюбу у період з червня 2003 року по серпень 2016 року.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідними доказами, а саме висновками за результатами перевірок за заявами як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3, а також оглянутими відеофайлами на СD дисках наданих відповідачем, та актами перевірок постійно діючої комісії Калинівської селищної ради з питань законності та порядку, депутатської етики, регламенту, зв'язків з населенням, благоустрою, транспорту та зв'язку на предмет дотримання природоохоронного законодавства, що між сторонами виникли напружені, неприязні відносини, які призвели до порушення прав позивача щодо порядку проживання та користування будинком по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_3 змінив замки у вхідних дверях у будинок, чим здійснив перешкоди в користуванні будинком ОСОБА_1, вказана обставина була встановлена як показами свідка ОСОБА_4, актом депутата від 28 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як вже і було зазначено, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В цій справі не проживання позивачки понад встановлений ст. 405 ЦК України річний строк відбулося з поважних причин, що підтверджено належними доказами, а також суд звертає увагу на те, що позивач відразу після порушення її прав у серпні 2016 року звернулася до суду із даним позовом у вересні 2016 року, і під час розгляду справи в суді не мала змоги належним чином користуватися спірним житловим будинком.

Тому в цій частині позовних вимог суд вважає, позовні вимоги повністю обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а саме суд дійшов висновку про вселення ОСОБА_1 в жилий будинок АДРЕСА_1, та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні жилим будинком АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати підтверджені відповідними квитанціями, що містяться в матеріалах справи в розмірі 1102 грн. 40 коп. (а.с. 75-76)

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 141, 263- 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в жилий будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні жилим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. (тисячу сто дві гривні сорок копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.