Справа № 336/4556/18
Провадження № 2-о/336/166/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. за участі секретаря судового засідання Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, зацікавлена особа Терсянська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 07 грудня 2017 року померла його мама, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, про, що 08.12.2017 року Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, складено відповідний актовий запис № 779, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС № 408134.

01.06.2007 року ОСОБА_2 склала заповіт посвідчений секретарем Долинської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області ОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі за № 89, за яким усе своє майно яке їй належатиме на день смерті де б воно не перебувало, а також грошові вклади, які знаходяться на зберіганні в Ощадбанку, вона заповідала синові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У звязку з чим після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина яка складається з земельної ділянки площею 8.35 га, що розташована в межах Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 015651 зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6553.

Через похилий вік та хворобу, у звязку з чим матері було важко себе обслуговувати, вона переїхала на постійне місце проживання до заявника та мешкала з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті матері, ОСОБА_1 до нотаріальної контори не звертався, вважаючи, що він є спадкоємцем першої черги, який проживав разом із спадкодавицею на момент її смерті, на його імя ОСОБА_2А залишила заповіт. Вважав що свідоцтво про право на спадщину він може отримати у будь-який момент.

Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки заявник не був спільно зареєстрований зі спадкодавцем на день його смерті.

На момент смерті ОСОБА_2 була офіційно зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилаючись на те, що встановлення факту постійного проживання його зі спадкодавицею ОСОБА_2 за адресою реєстрації спадкоємця є необхідним для оформлення спадкових прав, спір про право відсутній, просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка померла 07.12.2017 року.

В судовому засіданні 06.11.2018 року заявник та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених вище.

В судове засідання 15.11.2018 року заявник та його представник не з'явилися, через представника подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали, просили її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Зацікавлена особа, Терсянська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області, повторно у судове засідання не з'явилася, свого представника не направила, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзиву не подавала. В зв'язку із чим, причина неявки зацікавленої особи визнана судом неповажною.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази та покази свідків у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 народився 12.02.1960 року, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про, що свідчать надана копія свідоцтва про народження та паспорту заявника.

ОСОБА_1 з 28.08.1986 р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, про що зроблена відмітка в паспорті громадянина України.

ОСОБА_2 відповідно до Постанови приватного нотаріуса Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 від 24.07.2018 року, на момент смерті була постійно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла 07.12.2014 в м. Запоріжжя у віці 83 років, про що 08.12.2017 р. зроблено відповідний актовий запис № 779.

01.06.2007 року ОСОБА_2 залишила заповіт, за яким усе своє майно яке їй належатиме на день смерті де б воно не перебувало, а також грошові вклади, які знаходяться на зберіганні в Ощадбанку, вона заповідала синові ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звернувшись до приватного нотаріуса Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, заявнику було розяснено та відмовлено у видачі свідоцтва оскільки заявник не надав документів які б підтверджували факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснила, що в травні 2017 року ОСОБА_1 через стан здоровя та похилий вік своєї мами ОСОБА_2, у з вязку з чим їй було важко себе самостійно обслуговувати, забрав її до себе та вони разом постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Також пояснила, що ОСОБА_2 померла в м. Запоріжжі, її похованням займався її син ОСОБА_1.

Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6, який є сусідом померлої та заявника. Також він повідомив що на поховання її везли з м. Запоріжжя до с. Заливне, Новомиколаївського району, Запорізької області.

Крім того, факт проживання заявника разом зі своєю матірю ОСОБА_2, підтверджується актом ОСББ «Моторобудівників 32» № 13 від 07.08.2018 року.

З наведеного суд встановив, що факт проживання ОСОБА_1 з матірю ОСОБА_2 с травня 2017 року до моменту смерті 07.12.2017 р. за адресою АДРЕСА_1, знайшов своє підтвердження доказами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Оскільки іншим способом заявник не може встановити факт, від якого залежить виникнення його майнових прав, він обґрунтовано звернувся до суду із вказаною заявою окремого провадження, оскільки спору про право на час розгляду заяви не встановлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 235, 258-259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, (РНОКПП НОМЕР_1, 69068, АДРЕСА_1) на час відкриття спадщини постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, разом із матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка померла 07.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Голубкова М.А.