Провадження № 2/760/6573/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і прость стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Посилається в позові на те, що з 14 січня 2006 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, дитина залишилась проживати разом з нею.

Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально не допомагає.

Самостійно утримувати дитину, забезпечуючи їй належні умови існування, у неї можливості немає, оскільки її єдиним доходом є пенсія по інвалідності.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Посилався на те, що він добровільно сплачував аліменти, подавши відповідну заяву в бухгалтерію підприємства, де працює, однак вважає, що дані кошти позивачкою витрачалися не за призначенням, а старша донька обирала навчальний заклад після закінчення школи лише на умовах оплати навчання, не допомагала по господарству.

Просить у позові відмвити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 січня 2006 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

/ а. с. 6 - 7 /

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов'язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов'язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що позивачці з 1 серпня 2004 року ІІ групу інвалідності довічно.

Згідно з Довідкою, наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 01 серпня 2018 року №9335/1 позивач отримує пенсію у розмірі 1 452, 00 гр.

В судовому засіданні позивач зазначила, що пенсія є її єдиним доходом, а тому її розмір є недостатнім для належного утримання сина.

Також зазначила, що відповідач допомоги на утримання сина не надає, має постійний дохід та інших осіб на утриманні не має.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 182 СК України та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

З точки зору закону та викладеного вище правового обгрунтування обов»язок утримання неповнолітніх дітей лежить на кожному з батьків.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, працює та може утримувати свою неповнолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз?яснено, що виходячи з принципу роцесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідач, заперечуючи проти позову, будь - яких доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

В свою чергу твердження позивача підкріплені належними в розумінні ст. 77 ЦПК України доказами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Виходячи з цього та в зв'язку з задоволенням вимог позивачки про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 704, 80 гр. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. ч.1 ст. 80, 180, 181, 182 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_2 / аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку / доходів /, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2018 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2/ ІНФОРМАЦІЯ_2,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 / 704, 80 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2018 року.

Суддя Л. А. Шереметьєва