Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7379/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/7379/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 25278 грн 38 коп. Зазначало, що між Банком та відповідачем, 17.08.2014 було укладено договір №б/н, відповідно до якого, остання отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2017 утворилася заборгованість у розмірі 25287 грн 38 коп., що складається з: 2552 грн 28 коп. - заборгованість за кредитом; 18454 грн 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2600 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафних санкцій: 500 грн - штрафу (фіксована частина), 1180 грн 35 коп. - штрафу (процентна складова).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 22687 грн 38 коп. та судовий збір у сумі 1435 грн 49 коп. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що Банком було надано суду невірний розрахунок боргових зобов'язань у порушення вимог «Умов та Правил надання банківських послуг», у свою чергу, суд першої інстанції не перевірив розрахунок та не застосував до вимог про стягнення неустойки строки позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.08.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір згідно з умовами якого, остання отримала кредит в розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між нею та банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

За нормами ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, підпис під якими не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Окрім того, у ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Відповідно положень статей 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 отримала кредитну картку та користувалася нею, однак умови Договору не виконувала належним чином.

Згідно розрахунку за договором б/н від 17.08.2014 станом на 31.08.2017 заборгованість за відсотками становить 18454 грн 75 коп.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Проте матеріали справи не містять жодних доказів про направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки, ОСОБА_1 не давала згоди на підвищення відсоткової ставки з 27,60% до 42,00% річних.

Банком при нарахуванні процентів застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 17.08.2014, а належних доказів повідомлення позичальника про їх зміну матеріали справи не містять.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредит брався під 27,60 % річних, але Банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку до 42,00 % річних. Банк просив стягнути заборгованість, де тіло кредиту становить 2552 грн 28 коп., а відсотки за користування кредитом 18454 грн 75 коп., тобто відсотки у 7 раз вищі, ніж отриманий кредит.

Відтак, всупереч ст.81 ЦПК України Банком залишився недоведеним факт узгодження між сторонами підняття процентної ставки.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що проведений позивачем розрахунок відсотків за користування кредитом не відповідає умовам укладеного сторонами договору.

Задовольняючи вимоги про стягнення штрафу, суд першої інстанції також не врахував таке.

Так, зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань.

Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1180 грн 35 коп. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на наведене у суду не було підстав для стягнення штрафів фіксованої частини (500 грн) та процентної складової (1180 грн 35 коп.), оскільки за умовами даного кредитного договору комісія та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (пункт 8.6 Умов та Правила надання банківських послуг).

На заперечення доводів апеляційної скарги Банк надав розрахунок заборгованості по кредиту, згідно якого, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 2552 грн 28 коп., заборгованість за відсотками - 2034 грн 17 коп., заборгованість за пенею - 2600 грн.

Що стосується розміру пені, то апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені.

Таким чином, розмір пені за один рік становить 1 200 грн. ( 100 грн х 12 м.).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу положень ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині стягнення заборгованості, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредитом у сумі 2552 грн 28 коп., заборгованість за відсотками - 2034 грн 17 коп. та заборгованість за пенею - 1200 грн, а всього 5786 грн 45 коп.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із зміною рішення суду першої інстанції з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі пропорційно до задоволених вимог в сумі 368 грн.

Керуючись статтями 258, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2018 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором стягнутої з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 22 687 грн 38 коп. на 5 786 грн 45 коп., судового збору з 1 435 грн 49 коп. на 368 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 13 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді