19.04.2018 Єдиний унікальний номер 205/908/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/908/2018
Номер провадження: 2/205/1405/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 (далі Відповідач) про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року. Від шлюбних стосунків мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з квітня 2017 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 606.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у підготовчому судовому засідання позов підтримала та категорично наполягала на його задоволенні. Під час розгляду справи по суті подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.23). У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності, а шлюб розірвати.

Під час підготовчого засідання Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень посилався лише на невизнання дати припинення сімейних відносин. Зокрема, наголошував на тому, що фактично шлюбні відносини із Позивачем було припинено не з квітня 2017 року, а з 20 лютого 2018 року, коли дружини переїхала проживати до своїх батьків. У судове засідання з приводу розгляду справи по суті Відповідач не зявився, про день та час такого судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку із чим суд визнає таку неявку Відповідача у судове засідання такою, що відбулась без поважних на це причин.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання Відповідач в судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розглянути спір по суті та ухвалити відповідне судове рішення, що узгоджується із вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 18 серпня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис за № 606, та видано сторонам свідоцтво про шлюб (а. с.7).

Судом також встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

Судом встановлено, що фактично сімейні відносини між сторонами припинились із квітня 2017 року. Доказів зворотнього суду не надано.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

На виконання вказаних вимог закону, судом вживались заходи щодо примирення подружжя у формі відкладення розгляду справи слуханням терміном на один місяць. Після спливу вказаного строку, який було надано сторонам для примирення, позивач в своїй письмовій заяві пояснила суду, що відносини з Відповідачем не покращилися, вона категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Згідно ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачено ч.4 вказаної статті.

За вказаних обставин суд не має права зобов'язати позивача зберегти сім'ю, оскільки вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства та правам і інтересам позивача, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «Рубан».

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 55, 105, 110-114, Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 18 серпня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 606.

3. Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «Рубан».

4. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан