РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

за участю секретаря Реуцької Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в селищі Шевченкове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

19 липня 2018 року представник позивача по справі за довіреністю звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить суд встановити факт, що ОСОБА_3, померла 20 серпня 2000 року, дійсно була матірю ОСОБА_4, померлої 20 вересня 2016 року; встановити факт, що ОСОБА_4 проживала на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлою 20 серпня 2000 року; визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по реформованому АТ «Дружба» на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 20 вересня 2016 року, яку вона фактично прийняла після смерті ОСОБА_3

В обґрунтування позову вказала, що 20 вересня 2016 року померла мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 8,54 умовних кадастрових га із земель колективної власності реформованого АТ «Дружба» на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, померлої 20 серпня 2000 року. Сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що надане відповідне оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид».

При зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідь надано не було.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_3 на момент смерті останньої, проте через реєстрацію за різними адресами, встановити даний факт не мається можливим. Родинний зв'язок ОСОБА_4 зі своєю матірю ОСОБА_3 документально не підтверджується, оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_4 в графі «матір» зазначено «Олексенко Даря Олександрівна».

Позивач позбавлений можливості належно оформити спадкові права після смерті матері, у звязку із чим змушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

Представник позивача по справі за довіреністю (а.с.27) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача у справі - Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву від 24.10.2018 року про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.60).

Відповідачем по справі Шевченківською районною державною адміністрацією подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, зазначивши, що відповідно до ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95м основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною адміністрацією. Згідно ст. 1 вищезазначеного Закону, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Крім того, у результаті виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) Законом передбачена необхідність оформлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) до 01 січня 2013 року, дану норму Закону спадкодавицею ОСОБА_4 було проігноровано. Права на спадщину у вигляді земельної частки (паю) ОСОБА_4 не було оформлено протягом 16 років з моменту смерті власника Сертифікату ОСОБА_3, тому земельна ділянка не була виділена в натурі (на місцевості) і як наслідок не увійшла до складу спадщини. Померла мати позивача своїм правом на оформлення та виділення земельної частки (паю) не скористалася, за всі 16 років вона жодним чином не розпоряджалася земельною часткою (паєм), господарської діяльності на ньому не здійснювала, коштів не отримувала, право власності до 2013 року, як передбачено чинним Законодавством, не оформила. На сьогоднішній день дана земельна частка (пай) має статус земельної частки (паю) незапитаної спадкоємцями по сертифікату протягом 18 років з моменту смерті бабусі позивача ОСОБА_3, померлої 20 серпня 2000 року. За даних умов, у позивача лишається можливість отримати земельну ділянку в порядку приватизації згідно ст. 118 ЗК України шляхом розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.83-84).

У судовому засіданні представник даного відповідача не заперечував проти задоволення позову, не аргументуючи розбіжності між цією позицією і раніше даним відзивом на позов.

Згідно відповіді на відзив, поданої представником позивача до суду 29 жовтня 2018 року, вбачається, що предметом даного позову є цивільно-правові відносини у сфері спадкування, а тому застосуванню підлягають саме норми цивільного законодавства у сфері спадкового права. Натомість, Шевченківська районна державна адміністрація у своєму відзиві посилається на норми законодавства, що регулює виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) їх власникам, що взагалі не стосується предмету позову. Тому, представник позивача стверджує, що такі заперечення не можуть братися судом до уваги (а.с.61,62).

За клопотанням представника позивача у справі ухвалою від 11.10.2018 року було залучено співвідповідача ОСОБА_2, мешканку смт Кочеток Чугуївського району Харківської області, вул. Літвінова, 49/19, оскільки остання являється донькою ОСОБА_4 та була зареєстрована разом із нею.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними у справі доказами. Крім того, зазначає, що спадщину після смерті матері ОСОБА_4 не приймала та не претендує на неї (а.с.65). У поданій письмовій заяві від 29.10.2018 року підтверджує, що ОСОБА_3 дійсно була матірю ОСОБА_4, крім того зазначає, що з 1996 року ОСОБА_3 постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю донькою ОСОБА_4 та безпосередньо із нею (а.с.80).

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, представника Шевченківської районної державної адміністрації, показання свідків, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серії IV-УР № 2317683 від 03.09.1963 року, батьками зазначено ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_4 (мати), що підтверджується копією свідоцтва в матеріалах справи (а.с.13).

20 вересня 2016 року померла мати позивача у справі ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 559272 від 22.09.2016 року (а.с.12).

Як стверджує представник позивача, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 8,54 умовних кадастрових га із земель колективної власності реформованого АТ «Дружба» на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, померлої 20 серпня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 249448 від 21.08.2000 року (а.с.11).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, про що надане відповідне оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» (а.с.24).

Позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, станом на день подання позову відповідь не надано.

Також представник позивача зазначає, що матір позивача ОСОБА_4 проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_3 на момент смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом депутата селищної ради селища Кочеток від 12 червня 2017 року (а.с.25), довідкою ОСОБА_6 № 69 від 13.06.2017 року (а.с.26), проте через реєстрацію за різними адресами, встановити даний факт в позасудовому порядку не мається можливим.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.ст. 1225, 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, тобто позивач по справі на законних підставах вважається спадкоємцем першої черги.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2017 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.16,17). ОСОБА_1 у встановлений судовим рішенням строк було подано заяву до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу (а.с.18), також він звернувся з заявою до нотаріальної контори, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_4 (а.с.21).

При зверненні позивача до відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з приводу отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) останньому було відмовлено, що підтверджується відповіддю відділу за № 3010/0-0.23,29-9/150-17 від 11.05.2017 року (а.с.20).

Шевченківським районним судом Харківської області було зроблено запити до нотаріуса Чугуївської держнотконтори Харківської області щодо наявності заповіту та заведених спадкових справ після смерті спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.51), а також спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.52).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_3, померлої 20 серпня 2000 року, після її смерті у встановлений Законодавством строк із заявами про прийняття спадщини за законом або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, але можуть бути спадкоємці, яка спадщину прийняли фактично, проживаючи разом зі спадкодавцем на момент смерті (а.с.68-70).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_4, померлої 20 вересня 2016 року, після її смерті у встановлений Законодавством строк із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1, але можуть бути спадкоємці, яка спадщину прийняли фактично, проживаючи разом зі спадкодавцем на момент смерті. Заведена спадкова справа № 863/2017. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с.71-73).

Вимога позивача про визнання права на земельну частку (пай) є похідною від встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3, померлою 20.08.2000 року та ОСОБА_4, померлою 20.09.2016 року та факту постійного проживання вказаних осіб на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено наступне.

У свідоцтві про народження ОСОБА_4 серії IV-УР № 2317683 в графі «матір» зазначено «Олексенко Даря Олександрівна» (а.с.13).

До позовної заяви додано копію довідки Березівської сільської ради № 486 від 22 вересня 1972 року, згідно якої ОСОБА_3 по книгам сільської ради значилася по вітчиму як «Алексеенко Дарья Федоровна» рос. мовою (а.с.14).

Згідно ч.2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. В даному випадку разом з позовною заявою подано копію довідки виданої 36 років тому.

В копії зазначеної довідки вказано, що її видано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, для предявлення в паспортний стіл міста Харкова, однак ким саме доводиться ОСОБА_7 позивачеві, його померлій матері чи померлій ОСОБА_3 у позовній заяві не вказано, відповідних свідоцтв про народження на підтвердження родинних відносин з вказаними особами не надано. Тим паче, що існують суперечності навіть у копії вказаної довідки: ОСОБА_3, яка померла 20.08.2000 року, а у довідці ідеться про «Алексєєнко Дарья Федоровна» рос. мовою, тобто не співпадає не тільки прізвище, а й по батькові.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вказана копія довідки без предявлення оригіналу та обґрунтування особи, якій її видано ОСОБА_7, є неналежним доказом на підтвердження родинних відносин.

До позовної заяви також додано довідку «ФОП ОСОБА_6А.» № 69 від 13.06.2018 року, згідно якої ОСОБА_3 дійсно проживала, але не була зареєстрована з 1990 по 20.08.2000 зі своєю донькою ОСОБА_4, при цьому не зазначено ким саме являється Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 померлим жінкам та не вказано його джерела обізнаності відносно даних фактів.

Згідно поняття допустимості доказів, обставини, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Даним вимогам вказаний доказ не відповідає.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, мешканці с. Березівка Шевченківського району Харківської області, пояснили, що знали ОСОБА_3, яка мала 5-ро дітей, серед яких ОСОБА_4, яка померла у 2016 році.

Суд звертає увагу, що до заяви про встановлення факту родинних відносин можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Статтею 89 ЦПК передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що тільки показань свідків без взаємного звязку з іншими доказами (письмовими, речовими), є недостатньо на підтвердження того, що ОСОБА_3, яка померла 20 серпня 2000 року, дійсно була матірю ОСОБА_4, померлої 20 вересня 2016 року.

Разом з тим, суд вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 на час відкриття спадщини зі спадкодавицею ОСОБА_3, її матірю, померлою 20.08.2000 року, підлягає задоволенню частково без зазначення родинних відносин між вказаними особами, які не підтверджені.

На підтвердження факту постійного проживання беруться надані суду належні та допустимі докази:

довідка виконавчого комітету Березівської сільської ради № 02-30/114 від 24.05.2017 року, ОСОБА_3, померла 20 серпня 2000 року в по господарських книгах Березівської сільської ради не значиться (а.с.15) та Акт від 12.06.2017 року, складений депутатом та сусідами, затверджений селищним головою Кочетоцької селищної ради Харківської області про те, що ОСОБА_3 дійсно проживала за адресою: с.м.т. АДРЕСА_2, але не була зареєстрована (а.с.25).

Суд зазначає, що у вказаних актах доказів на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не міститься, вказується тільки про спільне проживання.

Позовна вимога про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) після смерті матері , яку як зазначає позивач, вона фактично прийняла після смерті його бабусі, є похідною від заяви про встановлення факту родинних відносин. Оскільки у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин між матірю позивача та померлою ОСОБА_3 відмовлено за недоведенням, то у задоволенні похідної позовної вимоги позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81, 259, 263-265, 319 ЦПК України,

ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, померла 20.09.2016 року, постійно проживала на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_3, померлою 20.08.2000 року.

У задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області, або через Шевченківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 13.10.2018 року.

Суддя Шевченківського

районного суду ОСОБА_10.