АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7264/16-ц 22-ц/774/649/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/7264/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року, яке постановлено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 23 018,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 19.02.2007 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Зазначена сума аліментів є недостатньою, оскільки дитина займається музикою, відвідує репетиторів з математики та англійської мови, підготовчі курки для вступу до навчального закладу. Крім того, позивачкою було витрачено кошти на придбання мобільного телефону сину, одягу та харчування, ліків, відвідування стоматолога, а також оплати відпочинку на зимових та літніх канікулах, відвідування вистави цирку, проїзду до місця навчання, придбання канцелярського обладнання, покупку комплектуючих матеріалів для комп'ютера, оплату страхового полісу.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі - 27304,38 грн. та судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити своє рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, викладені нею у первісному позові.

В мотивування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи за її позовом було порушено принцип змагальності сторін, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою докази, надані нею на підтвердження своїх позовних вимог, натомість прийняв до уваги докази відповідача - довідку про розмір сплачених ним аліментів на утримання дитини, хоча в ній, на думку апелянта, містяться неправдиві відомості щодо суми сплачених відповідачем аліментів на утримання сина.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, відповідача ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що витрати, які понесла позивачка на утримання сина не є додатковими витратами, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності особливих обставин, що спричинили чи могли спричинити додаткові витрати на дитину в сумі 27 304,38 грн., які відповідач в добровільному порядку не відшкодовує.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Аналогічні норми процесуального права закріплено й у статті 263 ЦПК України, в редакції станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 25).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.02.2007 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, на користь ОСОБА_1 до повноліття сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачкою витрачено кошти на оплату навчання сина - ОСОБА_5 в музичній школі з січня 2014 року по листопад 2015 року у розмірі 1530 грн., придбання комплектуючих матеріалів для зборки комп'ютера - 14846,65 грн., придбання канцелярського приладдя - 442,13 грн., страхового полісу - 140,00 грн., оплату форменого одягу - 2200,00 грн., придбання верхнього одягу та взуття - 4966,00 грн., придбання мобільного телефону - 2999,00 грн., сплату за обстеження УЗД - 150,00 грн., сплату за квиток до цирку - 150,00 грн.

Згідно довідки виконкому Саксаганської районної ради в м. Кривому Розі № 431 від 31.10.2017 року, з 01 травня 2017 року по 31 жовтня 2017 року ОСОБА_4 сплачено аліменти у наступному розмірі: в травні 2017 року - 510 грн.; червні 2017 року -510 грн.; липні 2017 року - 510 грн.; серпні 2017 року - 1617 грн. 68 коп.; вересні 2017 року - 2134.94 грн.; жовтні 2017 року - 1949.79 грн. на загальну суму 7232 грн. 41 коп. ( а.с.78).

Спір виник з приводу стягнення з відповідача на користь позивача 23081,00 грн. витрат, понесених ОСОБА_1 у якості додаткових витрат на утримання спільного неповнолітнього сина сторін, зокрема, витрат понесених на: оплату за навчання в музичній школі з січня 2014 року по листопад 2015 року в розмірі 765 грн.; оплату послуг репетитора з математики з вересня 2015 року по травень 2016 року в розмірі 720 грн.; оплату послуг репетитора з англійської мови з вересня 2014 року по квітень 2015 року та з вересня по грудень 2015 року в розмірі 1430 грн.; покупку комплектуючих матеріалів для зборки комп'ютера в розмірі 7423.30 грн.; придбання канцелярського приладдя в розмірі 221.00 грн.; кошти на харчування в буфеті з вересня по листопад 2016 року в розмірі 240 грн.; оплата страхового полісу в розмірі 70 грн.; оплата форменого одягу в розмірі 1100 грн.; оплата загального навчального фонду в розмірі 400 грн.; оплата верхнього одягу та взуття в розмірі 2483 грн.; купівля мобільного смартфону в розмірі 1500 грн.; УЗІ обстеження в розмірі 75 грн.; лікування в розмірі 916 грн. та 300 грн.; оплата відпочинку на зимових канікулах в розмірі 500 грн.; оплата відпочинку на літніх канікулах в розмірі 750 грн.; відвідування вистави цирку 75 грн.; оплата житла за 6 місяців 3750 грн. всього на загальну суму 23018 грн., що становить 1/2 частину від загальної суми витрачених нею коштів.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Участь у додаткових витратах на дитину є обов'язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати аліментів.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

При вирішенні позову суд, у відповідності з вимогами ст. 185 СК України, не в повному обсязі врахував всі обставини справи та прийшов до помилкового висновку, що всі понесені ОСОБА_1 витрати не зумовлені винятковими обставинами, та складаються з витрат, що забезпечують нормальний розвиток дитини відповідного віку.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_5 навчався у музичній школі у період з січня 2014 року по листопад 2015 року, що свідчить про наявність у нього певних здібностей, розвиток яких слід віднести до особливих обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_6 сплачено за навчання сина - ОСОБА_5 в музичній школі за період з січня 2014 року по листопад 2015 року грошові кошти у розмірі 1530 грн., що підтверджено копіями чеків, долученими до позову.

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1/2 вартості понесених додаткових витрат на навчання дитини в музичній школі, а саме в розмірі 765,00 грн.

Що стосується інших вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, то, на думку колегії суддів вони не підлягають задоволенню, оскільки не входять до переліку додаткових витрат, визначених ст. 185 СК України, і ці витрати покриваються відповідачем за рахунок сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно взято до уваги довідку виконкому Саксаганської районної ради в м. Кривому Розі № 431 від 31.10.2017 року, як доказ на підтвердження сплати відповідачем аліментів у значно більшому розмірі ніж за рішенням суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів на спростування інформації, зазначеній в цій довідці позивачкою не надано.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з ОСОБА_4 на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 17,60 грн.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини в сумі 765 (сімсот шістдесят п'ять) гривень 00 (нуль) копійок та судовий збір в розмірі в розмірі 17 сімнадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: