Справа № 657/935/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2018 року Каланчацький районний суд Херсонської області в складі :
головуючого судді Живцової О.А.,
за участю секретаря Боровинської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області, ОСОБА_3 районної державної лікарні ветеринарної медицини про усунення перешкод у праві на працю та стягнення середнього заробітку належного при розрахунку при звільненні, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить зобов"язати відповідача ОСОБА_4 управління Держспоживслужби в Херсонській області не чинити йому перешкод у праві на працю та звільнити його з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; зобов"язати відповідача видати йому належним чином оформлену тудову книжку; зобов"язати відповідача виплатити нажені йому грошові кошти при звільненні; зобов"язати відповідача виплатити належні йому грошові кошти при звільненні станом по день постановлення рішення судом у справі; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.; заподіяну йому моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що з 1985 року він прийнятий на посаду водія в ОСОБА_3 державну ветеринарну лікарню, де рахується до цього часу. В 2016 році ОСОБА_3 управління ветеринарної медицини реорганізовано. Маючи намір, працевлаштуватися на іншу роботу, 20 березня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та видачу трудової книжки і розрахунку відповідно до чинного законодавства України. Факт звернення з зазначеною заявою підтверджується листом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого заяву було отримано відповідачем 22 березня 2017 року. Однак, до цього часу відповідь на свою заяву він не отримав, трудову книжку йому не надіслано, розрахунку з ним не проведено. Оскільки в порушення чинного трудового законодавства належно оформлену трудову книжку йому не видано, це позбавляє можливості влаштуватися на нову роботу, а зазначені дії відповідача порушують його права на працю, отримання розрахунку при звільненні, отримання трудової книжки, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, вказаними діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, суму якої оцінює в 5000 грн., оскільки саме в результаті неправомірних дій відповідача він був позбавлений головних прав у своєму житті, це право на працю та працевлаштування, право на отримання заробітної плати.
В ході розгляду справи в якості співвідповідача судом залучено ОСОБА_3 районну державну лікарню ветеринарної медицини.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.
Представник позивача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені.
Представник відповідача ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що з позивачем управління не перебуває у трудових відносинах з 2014 року, тому його позовні вимоги є безпідставними.
Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що позивач працював у лікарні на підставі трудової угоди, тому трудова книжка взагалі ним установою не надавалася та записи до неї не здійснювалися.
Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував з ОСОБА_2 управлінням ветеринарної медицини в Херсонській області у трудових відносинах. Наказом ОСОБА_2 управлінням ветеринарної медицини від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 переведено на посаду водія ОСОБА_3 районної державної лікарні ветеринарної медицини.
Однак, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 районною державною лікарнею ветеринарної медицини було укладено трудовий договір на період з 01 листопада 2014 року по 31 жовтня 2015 року, що підтвердужється копією данного договору, яка міститься в матеріалах справи. Даний договір було розірано за угодою сторін 20 березня 2015 року.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що позивач працював водієм в ОСОБА_3 районній лікарні ветеринарної медицина підставі трудової угоди, тому ведення тудової книжки в данному випадку не є обов»язковою. Позивачем трудова книжна ОСОБА_3 районній лікарні ветеринарної медицина не надавалася, що підтверджується журналом реєстрації трудових книжок, який міститься в матеріалах справи.
Натомість в судовому засіданні було встановлено, що останній запис в трудовій книжці було здійснено в 2013 році в той час, як позивач працював в ОСОБА_2 управлінні ветеринарної медицини у Херсонській області, правонаступником якого є ОСОБА_4 управління держспоживслужби у Херсонській області. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки позивача, що міститься в матеріалах справи.
Таким чином, обов"язок по видачі позивачу трудової книжки лежить саме на ОСОБА_2 управлінні держспоживслужби у Херсонській області.
Відповідно до пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно зі статтею 235 КЗпП України оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. У такому випадку суд одночасно із зміною формулювання звільнення приймає рішення про виплату власником на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період, який не перевищує одного року, а якщо справа не з вини працівника розглядається більше року - за весь строк вимушеного прогулу. Обов'язок доводити ту обставину, що неправильне формулювання причин звільнення перешкоджало працевлаштуванню, лежить на працівникові.
За правилами статті 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка, а статтею 47 цього Кодексу передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.
Згідно з пунктом 4.1 та пунктом 4.2 Інструкції, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.
Частиною четвертою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Таким чином, ОСОБА_2 управлінням Держспоживслужби у Херсонській області порушено порядок видачі трудової книжки позивачу, тому саме на ньому лежить обов"язок по видачі позивачу трудової книжки з внесенням до неї відповідного запису про звільнення та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а тому до її отримання від попереднього роботодавця працевлаштуватися самостійно або звернутися до центру зайнятості працівник не матиме змоги, що призводить до відсутності стабільного доходу у вигляді заробітної плати і негативно впливає на організацію повсякденного життя, суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_1 права вимагати відшкодування моральної шкоди, так як його трудові права порушені з вини відповідача ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області. Розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн. є співмірним з завданою йому шкодою, тому в цій частині позові підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області підлягає стягненню на користь держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області, ОСОБА_3 районної державної лікарні ветеринарної медицини про усунення перешкод у праві на працю та стягнення середнього заробітку належного при розрахунку при звільненні, задовольнити частково.
Зобов"язати ОСОБА_4 управління Держспоживслужби в Херсонській області видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку з записом про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Зобов"язати ОСОБА_4 управління Держспоживслужби в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 належні йому кошти при звільненні та середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з моменту звільнення по день постановлення судом рішення у справі, а саме: по 12 вересня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 управління Держспоживслужби в Херсонській області на користь держави в судовий збір в сумі 640 грн. та 640 грн., а всього: 1 280 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення суду апеляційної скарги.
Повний текст рішення суду складено 17 вересня 2018 року.
Суддя: Живцова О. А.