Справа № 638/1744/18
Провадження № 2/638/2480/18
25.04.2018р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді: Подус Г.С.
При секретарі: Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна придбаного у шлюбі особистою власністю,
08.02.2018 р. позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.
27.02.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова відкрито провадження по справі.
В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_3, що діє на підставі угоди про надання правової допомоги, не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розгляду в заочному порядку не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
25.10.2014 р. на вимогу ОСОБА_4 позивачка повернула останній позичені у 2000 році кошти на придбання спірної квартири, що підтверджується письмовою розпискою. Таким чином повернення позики було здійснено позивачкою після розірвання шлюбу з відповідачем.
Нормами статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а одним із способів судового захисту встановленого статтею 16 ЦК України є визнання права.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.2,3 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Верховний суд України у своїх постановах від 3 червня 2015 року, 16 грудня 2015 року та 18 травня 2016 року висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Для правильного застосування положень ст. 60 СК України щодо визначення права спільної сумісної власності подружжя на майно необхідно установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є її особистою власністю, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 265,280,281, 289 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна придбаного у шлюбі особистою власністю - задовольнити.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Повний текст заочного рішення виготовлено 25.04.2018 року.

Суддя:

Позивач:ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: 61103, АДРЕСА_1, серія паспорта НОМЕР_1,виданий 22.10.2010 року Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідач: ОСОБА_2, серія паспота НОМЕР_2, виданого ЦОМ Дзержинського РОХГУ УМВД України в Харківській області.