Справа № 128/3851/14-ц
Провадження № 22-ц/801/6/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О.Б.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуСправа № 128/3851/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Зайцева А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року, ухвалене суддею Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Агрономічної сільської ради, ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

З врахуванням уточнень просили визнати незаконним і визнати недійсним рішення 38 сесії 5 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району вінницької області від 29 жовтня 2010 року щодо затвердження технічної документації та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку відповідачу ОСОБА_6 та визнати відповідно державний акт на право власності на земельну ділянку недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння під АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 26 червня 1975 року №409 та 29 травня 1989 року №166 під вказаним будинковолодінням знаходилась земельна ділянка загальною площею 0,3480 га, яка включена територіально до складу земель Вінницької міської ради, що підтверджується викопіюванням з плану міста і листом Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 13 лютого 2013 року.

Рішенням 38 сесії 5 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 було затверджено технічну документацію із землеустрою на право власності на земельну ділянку під будинковолодінням позивачів, на підставі чого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га, яка перетинається із належною позивачам земельною ділянкою.

Вказані обставини вимусили їх звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2014 року до участі у справі, в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області (т.1,а.с.69).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка, яка була передана у власність відповідача ОСОБА_6, не перетинає земельну ділянку позивачів, що в свою чергу вказує на безпідставність позовних вимог і відсутність порушеного права.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати, ухвалити нове судове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була відхилена, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

Вказану ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 вересня 2016 року було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою скасування ухвали апеляційної інстанції стала відмова суду у задоволенні клопотання в призначенні судової експертизи по справі, а також те, що судом не були в повному обсязі досліджені всі обставини справи, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги, в тому числі не було надано правової оцінки рішенню Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області щодо затвердження технічної документації та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року не відповідає.

З оглянутих матеріалів інвентарної справи №386 технічного бюро при районному архітекторі Вінницького району Вінницької області за 1969 рік, копія якої знаходиться в справі (т.2,а.с.249-260) вбачається, що рішенням №445 виконкому Вінницької районної ради депутатів трудящих від 21 жовтня 1969 року (т.2,а.с.250) було затверджено рішення загальних зборів Вінницької державної с/г дослідної станції, про виділення ОСОБА_8 0,15 га землі в АДРЕСА_2 під забудову житлового будинку.

Рішенням №383 виконкому Вінницької районної ради депутатів трудящих від 11 листопада 1969 року (т.2,а.с.259-260) вирішено погодитися з рішенням правлінь колгоспів, виконкомів сільських Рад про відведення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків та затвердити технічну документацію, де стосовно ОСОБА_8 була погоджена садиба розміром 0,15 га в с. Пирогово з тих же земель державної с/г станції з закінченням будівництва у 1971 році.

Розпорядження №281 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 28 серпня 1972 року (т.2,а.с.257) назву вул. Коцюбинського, на якій ОСОБА_8 було надано дозвіл під забудову, було змінено на вул. Корнійчука.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлі НОМЕР_1, виданого Вінницьким міським житловим правлінням 16 квітня 1973 року на підставі рішення виконкому Вінницької Ради депутатів трудящих №869 від 19 жовтня 1972 року та зареєстрованого в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 02 травня 1973 року за реєстровим №15581, власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_3 був ОСОБА_8 (т.1,а.с.225).

Рішенням №409 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 26 червня 1975 року (т.1,а.с.16-18) за домоволодінням АДРЕСА_3, власником якого був ОСОБА_8, була зареєстрована присадибна земельна ділянка площею1702 кв.м., а ще 2372 кв.м. залишено за ним у тимчасове користування.

Рішенням Вінницької міської ради депутатів трудящих №237 від 09 квітня 1977 року було проведено перенумерацію будинків, так домоволодінням АДРЕСА_3 отримало новий номер - 136 (т.1,а.с.228-232), а рішенням Вінницької міської ради депутатів трудящих №200 від 04 червня 1987 року була проведена нова перенумерація будинків, після чого належне ОСОБА_8 домоволодінням отримало новий номер - 148 (т.1,а.с.233-236).

Рішенням №166 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1989 року (т.1,а.с.19-21) за домоволодінням АДРЕСА_1, власником якого був ОСОБА_8, закріплена у тимчасове користування земельна ділянка площею 307 кв.м.

З наведеного вбачається, що рішенням №409 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 26 червня 1975 року (т.1,а.с.16-18), рішенням №166 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1989 року (т.1,а.с.19-21) ОСОБА_8 було виділено у тимчасове користування земельні ділянки загальним розміром 2679 (2372+307) кв.м.

Відповідно до ст.15 ЗК УРСР (який діяв на момент виділення земельних ділянок ОСОБА_8.) земля надається в безстрокове або тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до десяти років.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_8 було продовжено тернім тимчасового користування земельними ділянками площею 2372 кв.м. та 307 кв.м., які були передані йому у тимчасове користування.

Одночасно з тим, після набрання чинності ЗК України від 2002 року поняття тимчасового користування було скасовано, а саме право користування повинно бути оформлено договором оренди, які в матеріалах справи відсутні.

З наведеного вбачається, що з 01 січня 2002 року (тобто з моменту набрання чинності ЗК України від 2002 року) ОСОБА_8 втратив право на користування земельними ділянками наданими йому в тимчасове користування рішеннями №409 та №166 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 26 червня 1975 року та 29 травня 1989 року відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер (т.1,а.с.239).

Згідно до ст.1218 ЦК України (в редакції від 14 червня 2007 року, яка була дійсна на момент смерті ОСОБА_8.) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11 червня 2008 року вбачається, що після смерті ОСОБА_8 його син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_9 успадкували по 1/2 частки домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1,а.с.240-241).

Земельні ділянки, які були виділені ОСОБА_8 в тимчасове користування, відповідно спадкоємцями не успадковувались.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2272 від 30 вересня 2008 року затверджено зміну часток в будинковолодінні АДРЕСА_1, за згодою власників, так ОСОБА_9 стала власником 19/25 частин, а ОСОБА_4 - 6/25 частин вказаного будинковолодіння (аркуш інвентарної справи 69-79).

Зі свідоцтва про право власності №2879 від 27 листопада 2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_4 на праві приватної власності володіє 6/25 частками домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1,а.с.8).

В свою чергу позивач ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності володіє 19/25 частками домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення третейського суду від 23 лютого 2009 року, яким було визнано за ним право власності на вказане майно відповідно до договору дарування ОСОБА_9 (т.1,а.с.9).

Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.2,а.с.161), 30 травня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницької міської ради з заявою про безоплатну передачу в приватну власність земельної ділянки площею 1000 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 (т.2,а.с.164).

З пояснювальної записки працівників Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру вбачається, що згідно облікових даних за будинковолодіння АДРЕСА_1 рахувалась земельна ділянка площею 0,1 га, яку у своїй заяві від 30 травня 2012 року ОСОБА_3 й просив безоплатно передати йому у власність.

Рішенням Вінницької міської ради 22 сесії 6 скликання №861 від 06 липня 2012 року (т.2,а.с.165) надано дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Апеляційна інстанція звертає увагу, що разом із тим в додатку 2 до рішення Вінницької міської ради від 06.07.2012 року було зобов'язано позивачів звільнити земельну ділянку площею 3565 кв.м. що знаходиться у користуванні (землі міської ради) із них 2371 кв.м. в межах охоронної зони ЛЕП.

Рішенням 26 сесії 6 скликання №1043 Вінницької міської ради від 30 листопада 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3, ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. та безоплатно передано вказану земельну ділянку у їх спільну сумісну власність, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з технічною документацією (т.2,а.с.183).

В подальшому вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м., було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 та згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.2,а.с.192-193) наразі за ОСОБА_3 рахується 59/100 вказаної земельної ділянки, а за ОСОБА_4 41/100 частини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказали на те, що відповідачка ОСОБА_6 отримала у власність земельну ділянку, що перебуває у їх користуванні та знаходиться під будинковолодінням по АДРЕСА_1.

Рішенням 11 сесії 05 скликання Агрономічної сільської ради від 13 червня 2007 року (т.1,а.с.83) ОСОБА_6 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, не переданих у власність та не наданих у користування в масиві «Об'їздна» у с. Агрономічне.

Згідно з протоколом погодження (встановлення) та закріплення меж земельно ділянки від 26 жовтня 2010 року (т.1,а.с.88) вказана вище земельна ділянка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, а в абрисі зовнішніх меж (т.1,а.с.89) межує з: від А до Б - землі ОСОБА_10, від Б до В - АДРЕСА_4, від В до А - землі сільської ради.

Рішенням 38 сесії 5 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29 жовтня 2010 року (т.1,а.с.90) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 та передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 0,2 га.

22 листопада 2010 року Державним комітетом України по земельним ресурсам Вінницької філії державного підприємства «Вінницький регіональний центр Державного земельного кадастру» на підставі рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області 38 сесії 5 скликання від 29 жовтня 2010 року ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (т.1,а.с.30).

В підтвердження заявлених позовних вимог позивачі клопотали перед апеляційним судом Вінницької області судом про призначення судової експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2017 року у справі було призначено земельно-технічну експертизу.

Наполягаючи на задоволенні позову, позивачі, посилалися на висновок даної експертизи№4342/17-21 від 10 вересня 2018 року, де вказано, що земельна ділянка ОСОБА_6 входить до складу земельної ділянки закріпленої за будинковолодінням АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №409 від 26 червня 1975 року та №166 від 29 травня 1989 року, а також входить до складу земель м. Вінниці.

В свою чергу Агрономічна сільська рада в заперечення позовних вимог, надала суду інший висновок експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи №60/10-2018 від 16 жовтня 2018 року (т.4,а.с.203-236) згідно з яким встановити чи знаходиться належна ОСОБА_6 земельна ділянка до складу земельної ділянки закріпленої за будинковолодінням АДРЕСА_1, а також чи входить вказана земельна ділянка до складу земель м. Вінниці не є можливим.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не звернув увагу і не дав правової оцінки, чи дійсно порушено право позивачів на користування земельною ділянкою, яку було передано відповідачем Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 у власність.

Так позивачами було визнано ту обставину, що земельна ділянка, яка є предметом спору не накладається на земельну ділянку, яка була їм виділена у спільну сумісну власність площею 1000 кв.м. на підставі рішення Вінницької міської ради №3861 від 06 липня 2012 року.

Вирішуючи спір, колегія суддів приходить до висновку, що спірна земельна ділянка на час її передачі ОСОБА_6, не перебувала ні у власності ні у законному користуванні позивачів.

Враховуючи те, що право позивачів, в наслідок надання ОСОБА_6О, земельної ділянки у власність не порушено, підстави для задоволення їх позову - відсутні.

Оскільки рішення суду ухвалено з неповним з'ясуванням обставин прави, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів прийшла до висновку про його скасування з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, але з інших правових підстав, а саме, в зв'язку з відсутністю порушеного права чи інтересу позивачів.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до пп.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України в постанові суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до рахунку №40 від 08 жовтня 2018 року (т.5,а.с.36) Агрономічна сільська рада сплатила 21000 гривень за проведення земельно-технічної експертизи у вказаній цивільній справі, які згідно з ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з позивачів в рівному розмірі з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.141, 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частково задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Агрономічної сільської ради, ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, про визнання незаконним та скасування рішення Агрономічної сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Агрономічної сільської ради по 10500 гривень з кожного, в якості відшкодування судових витрат, а саме проведення земельно-технічної експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2018 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

А.Ю. Зайцев