Справа № 302/1195/18
№ 2/302/323/18
Номер рядка звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

17.10.2018 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з - ОСОБА_1,

позивачка - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 1500 грн., але не менше 50 % чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,

В С Т А Н О В И В:

19.09.2018 року позивачка звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтувала так. Сторони перебувають у шлюбі з 17.05.1997 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є вже повнолітнім, та дочка ОСОБА_5, 16.07.2007р.н.. В 2010 році відповідач виїхав до Російської Федерації на сезонні роботи, де залишився фактично проживати, і з того часу додому не повертався, покинувши сімю без будь-яких пояснень. Це і стало головною причиною для звернення позивачкою до суду з позовом про розірвання шлюбу. З 2010 року сторони спільно не проживають та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Діти сторін проживають з позивачкою. Коштів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_5, відповідач не надає та не забезпечує дитину матеріально. Дані обставини стали підставою для звернення позивачкою до суду з позовом про стягнення аліментів.

Позивачка заявлений позов підтримала, просить такий задоволити в повному обсязі.

Відповідач позов визнав та підтвердив обставини наведені позивачкою в позовній заяві, додатково пояснив, що змушений був виїхати на сезонні роботи до Росії на такий тривалий час, оскільки їх сімя сплачувала великий кредит, який отримала для будівництва ж/будинку.

Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов ОСОБА_2 задовольнити, виходячи з такого.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 179871 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 17 травня 1987 р. у Міжгірському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що складено актовий запис за № 34.

Сторони суду повідомили, що спільно у шлюбі не проживають біля восьми років, мешкають окремо, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім'ї не підтримують. Позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, 16.07.2007р.н., в розмірі твердої грошової суми 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ця вимога також визнана відповідачем і підлягає до задоволення виходячи з такого.

З свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачем визнано факт проживання їх неповнолітньої дитини з матір'ю. Доказів того, що відповідач добровільно надавав (надає) позивачці кошти на утримання неповнолітньої дитини суду не подано.

Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, тверда грошова сума 1500 грн. є більшою за 50 % прожиткового мінімуму на дитину віком 11 років, а тому розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн., який просить встановити позивачка, не порушує інтереси неповнолітньої дитини сторін та відповідача, який повідомив суду, що є працездатним, здоровим та заробляє кошти на сезонних роботах.

Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивачкою заявлено дві позовні вимоги: немайнового характеру - про розірвання шлюбу, за яку позивачкою сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн.; майнового характеру - про стягнення аліментів, яка позивачкою не оплачена судовим збором,згідно ч.1 п.3) ст.5 ЗУ "Про судовий збір".

Відповідач позов визнав у підготовчому судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову до суду. Другу половину суми судового збору сплаченого позивачкою в розмірі 352,40 грн. слід стягнути з відповідача у користь позивачки на підставі ч.2 п.1ст.141 ЦПК України.

Згідно ч.2 п.1, ч.6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК Україниз відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді 50 % судового збору в сумі 352,40 грн., за позовні вимоги про стягнення аліментів, у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений ОСОБА_2,11.06.1976р.н., мешк. смт.Міжгіря, вул.Чернишевського, 12 «а», Закарпатська область, ІПН НОМЕР_1, і ОСОБА_3, 05.12.1975р.н., ІПН НОМЕР_2, мешк. смт.Міжгіря, вул.Чернишевського, 12 «а», Закарпатська область, - зареєстрований 17.05.1997 року в Міжгірському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області з реєстрацією за актовим записом № 34

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дочкиШарги ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісячно, в розмірі твердої грошової суми 1500 грн., але не менше 50 % чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах одного місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Сягнути з ОСОБА_3 судові витрати у виді судового збору в сумі:

- 352,40 грн. (тристо п'ятдесят дві) грн. 40 коп. у користь держави;

- 352,40 грн. (тристо п'ятдесят дві) грн. 40 коп. у користь ОСОБА_2.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, в сумі 352,40 (тристо п'ятдесят дві) грн. 40 коп., сплаченого при поданні позову до суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 18.10.2018 року.

Суддя: ОСОБА_9