Номер провадження: 22-ц/785/6750/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Ковязіної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року (суддя Домусчі Л.В.),

встановив:

У червні 2015 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року у розмірі 89289, 82 доларів США та пені у розмірі 405 гривень 60 копійок.

Позов обґрунтовано тим, що 04.11.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №882-08 ПОУ Н, відповідно до якого вона отримала споживчий кредит у сумі 147900,00 доларів США.

Строк дії договору встановлено до 04.11.2023 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати 12,5 % річних за користування ними.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2, укладено договір поруки №882 від 04.11.2005 року з ОСОБА_3

Позичальник належним чином не виконувала свої зобов'язання, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 03.06.2015 року становить 89289,82 доларів США та пеня у розмірі 405 гривень 60 копійок.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромбуло відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року заявлений ПАТ «УкрСиббанк» є недоведеним, що підтверджено висновком судово - економічної експертизи №5650/5651 від 05.10.2017 року. Також зазначено, що порука за договором поруки №882, укладеного 04.11.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, припинилася, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо отримання Банком згоди від поручителя про зміну відсоткової ставки, доказів щодо візування поручителем змін в кредитному договорі, отримання згоди ОСОБА_3 на внесення істотних змін у кредитний договір, а саме збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами, а отже збільшують обсяг відповідальності поручителя (ч. 1 ст. 559 ЦК України).

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ПАТ «УкрСиббанк». В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що ОСОБА_2 не виконувала умов кредитного договору, чим порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому позикодавець, відповідно до ст. 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів. Також апелянт не погоджується з висновком судово - економічної експертизи, який був прийнятий за основу при ухваленні оскаржуваного рішення суду, оскільки вважає її неналежним доказом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 04 листопада 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року.

Договором про надання споживчого кредиту кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року встановлено, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах:

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року, Банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 147900,00 доларів США, що на день укладання кредитного договору складає 746895,00 грн., у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.п. 1.2.1., 1.2.2. пункту 1.2. кредитного договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 04 листопада 2005 року по 04 листопада 2023 року; позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., ч. 2 п. 9.2. цього договору. Позичальник повинен повернути основну суму кредиту на рахунок НОМЕР_1 в АКІБ «УкрСиббанк».

При цьому в матеріалах справи та додатково наданих документах відсутні та на дослідження не надані первинні меморіальні та касові документи банку стосовно надання та погашення кредитних коштів, виписка по рахунку НОМЕР_1 за період з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року.

З додатку №1 до кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 «Графік погашення кредиту» вбачається, що Банком визначені суми щомісячних платежів з погашення кредиту (основного боргу) у періодах: з 10.12.2005 року по 10.11.2018 року в сумі по 685 (назва валюта не зазначена), з 10.12.2018 року по 10.10.2023 року та 04.11.2023 року в сумі по 684 (назва валюта не зазначена).

Пунктом 1.3 кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року, встановлено порядок нарахування та сплати відсотків та комісій за цим договором:

- п.п. 1.3.1. договору, за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних.

При цьому з п. 9.2. кредитного договору встановлено, що у випадку зміни кредитної політики згідно з рішеннями Верховної Ради України, Національного банку України, банку, а також зміною ситуації на грошовому ринку, у договір за узгодженням з позичальником у десятиденний термін з моменту введення нових положень вносяться відповідні зміни про що банк надає позичальнику відповідне повідомлення.

У разі незгоди позичальника з запропонованими банком змінами, або ненадходження від позичальника відповіді на пропозицію банку про внесення змін упродовж 10 календарних днів з моменту одержання позичальником таких пропозицій, банк має право самостійно змінити термін повернення кредиту та сплати процентів та достроково витребувати суму кредиту у повному розмірі, в порядку вказаному в розділі 11 цього договору.

- п.п. 1.3.3. кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються методом «факт/360» відповідно до постанови Правління НБУ від 18.06.2003 року №255. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику, і що не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору; для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

- п.п. 1.3.4. кредитного договору, термін сплати процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Проценти сплачуються на рахунок НОМЕР_2 в АКІБ «УкрСиббанк».

- п.п. 1.3.5. кредитного договору, позичальник сплачує Банку комісію за видачу кредиту у розмірі 0,99% від суми фактично виданих коштів. Комісія нараховується у національній валюті України і сплачується в день надання кредиту на рахунок НОМЕР_3 в Одеській філії АКІБ «УкрСиббанк».

- п.п. 1.3.6. кредитного договору, позичальник сплачує банку комісію за оформлення кредитного договору у розмірі 0,51% від суми фактично виданих коштів. Комісія нараховується та сплачується на рахунок НОМЕР_3 в Одеській філії АКІБ «УкрСиббанк» в день підписання цього договору.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2, між АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки №882 від 04.11.2005 року з ОСОБА_4

Через невиконання відповідачами зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року, станом на 03.06.2015 року виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 89289,82 доларів США та пені у розмірі 405 гривень 60 копійок, що складається: заборгованість по кредиту строкова 69 810,00 доларів США; заборгованість по кредиту прострочена 8220, 00 доларів США; заборгованість по відсоткам строкова 925,53 доларів США; заборгованість по відсоткам прострочена 10334,29 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту 180 гривень 79 копійок; пеня за прострочення сплати відсотків 224 гривень 81 копійка.

26.06.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» направило відповідачам вимогу про виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором №882-08 ПОУ Н 000 від 04.11.2005 року, однак, останні залишені без виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників)кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено Договором поруки.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Також відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачами заперечувалася сума заборгованості, судом першої інстанції було призначено судову економічну експертизу, на вирішення експертам були поставлені наступні запитання:

- Чи підтверджується документально сума боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № 882-08 ПОУ Н, реєстраційний номер договору в системі обліку банку №0 від 04.11.2005 року по документах «АКІБ УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») станом на 03.06.2015 року?

- Чи можливо згідно первинних та облікових документів АКІБ «УкрСиббанк» визначити суму отриманих грошей ОСОБА_2 грошових коштів згідно кредитного договору №882-08 ПОУ Н, від 04.11.2005 року? Якщо можливо, визначити суму отриманих грошових коштів?

- Чи можливо згідно первинних та облікових документів АКІБ «УкрСиббанк» визначити суму грошових коштів, сплачених ОСОБА_2 по зобов'язанням, передбаченими умовами кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року станом на 03.06.2015 року, з зазначенням грошових сум, сплачених за тілом кредиту та за нарахованими процентами? Якщо можливо, визначити таку суму сплачених грошових коштів?

-Чи можливо встановити суму заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року перед кредитором АКІБ «УкрСиббанк» станом на 03.06.2015 року, умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковими документами щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? Якщо можливо, встановити таку суму заборгованості.

Висновком експерта №5650/5651 судово-економічної експертизи, складеним 05.10.2017 року встановлено:

1) Загальний розмір заборгованості за основною сумою кредиту визначений банком станом на 03.06.2015 року у розмірі 78030,00 дол. США, у тому числі строкова заборгованість за наданим кредитом у розмірі 69810,00 дол. США, та прострочена заборгованість за наданим кредитом починаючи з 14.07.2014 року по 03.06.2015 року у розмірі 8220,00 дол. США.

2) Нарахування відсотків за користування кредитними коштами, відображено банком за період з 11.12.2006 року по 31.05.2015 року у загальному розмірі 133393,47 дол. США виходячи з залишку за строковою заборгованістю по кредиту та залишку за простроченою заборгованістю по кредиту. При цьому згідно даних цієї довідки-розрахунку, визначено, що під час нарахування відсотків за вказаним кредитним договором банком застосовувались наступні відсоткові ставки:

-12,5000 % річних - на строкову заборгованість за кредитом, що передбачено умовами вказаного кредитного договору, а саме п.п.1.3.1. договору, протягом періоду з 11.12.2006 року по 31.05.2015 року;

- 25,0000 % річних - на прострочену заборгованість за кредитом протягом періоду з 13.06.2014 року по 31.05.2015 року.

Обґрунтувати відображення банком нарахування процентів з 11.12.2006 року, а не з дати укладання кредитного договору (04.11.2005 року) в межах наданих матеріалів справи та додаткових матеріалів не надається за можливе.

При цьому на дослідження не надані та в матеріалах справи і додатково наданих документах відсутні будь-які повідомлення банком позичальника про зміну розміру процентної ставки за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року, рішення уповноважених органів банку та/або інші внутрішні нормативні документи банку, що регламентують, узгоджують та підтверджують встановлення нового розміру відсоткової ставки за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року протягом періоду з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року (т.1 а.с.217).

3) Позичальником сплачено нарахованих відсотків за кредитним договором станом на 03.06.2015 року у розмірі 122133,65 дол. США. (т.1 а.с.26).

4) Залишок заборгованості за процентами, станом на 03.06.2015 року визначений банком у розмірі 11259,82 дол. США (т.1 а.с.26), у тому числі залишок строкової заборгованості за процентами у розмірі 925,53 дол. США, та залишок простроченої заборгованості за процентами починаючи з 01.06.2014 року по 31.05.2015 року у розмірі 10334,00 дол. США.

5) Нараховано банком та сплачено позичальником комісії 11.12.2006 року в розмірі 11203,43 грн. (т.1 а.с.26).

6) Нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом здійснене банком станом на 03.06.2015 року у розмірі 8,58 дол. США (180,79 грн.) (т.1 а.с.27), протягом періоду з 13.06.2014 року по 03.06.2015 року, виходячи з фактичного залишку простроченої заборгованості за кредитом, визначеного банком у кожному розрахунковому періоді, за ставкою 0,20.

7) Нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом здійснене банком станом на 03.06.2015 у розмірі 224,81 дол. США (т.1 а.с.27), протягом періоду з 13.06.2014 року по 03.06.2015 року, виходячи з фактичного залишку простроченої заборгованості за кредитом, визначеного банком у кожному розрахунковому періоді, за ставкою 0,20.

При цьому обґрунтувати встановлення банком порядку нарахування пені в іноземній валюті (долар США) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, взятих на себе позичальником згідно кредитного договору №000 від 04.11.2005 року, з визначенням гривневого еквіваленту станом на єдину дату 03.06.2015, за наданими матеріалами справи не надається за можливе.

По першому питанню експертом зазначено:

В межах наданих матеріалів справи та додаткових матеріалів не надається за можливе ані підтвердити, ані спростувати документально суму боргу ОСОБА_2 за кредитним договором №882-08 ПОУ Н, реєстраційний номер договору в системі обліку банку №0 від 04.11.2005 року по документах «АКІБ УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») станом на 03.06.2015 року, визначену банком в розмірі 89289,82 доларів США (або гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 03.06.2015 (1 дол. США = 21,070818000 грн.) 1 881409,55 грн.) та 405,60 грн., оскільки:

- не надається за можливе обґрунтувати відображення банком у розрахунку заборгованості станом на 03.06.2015 року застосування відсоткової ставки 25,0000% річних на прострочену заборгованість за кредитом протягом періоду з 13.06.2014 року по 31.05.2015 року;

в матеріалах справи та додатково наданих документах відсутні:

- відомості (додаткові угоди, внутрішні документи банку тощо) про присвоєння кредитному договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року реєстраційного номеру в системі обліку банку №0;

- первинні меморіальні та касові документи банку за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року за період з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року щодо: надання та погашення кредитних коштів за кредитним договором, нарахування та погашення відсотків за користування кредитними коштами, нарахування та погашення штрафних санкцій; розподілу внесених позичальником грошових коштів на погашення кредиту, відсотків, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, оформлені та завірені згідно вимог п.п.2.1.1, 2.1.2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30.12.1998 №566, гл.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України від 18.06.2003 року №254;

- регістри аналітичного бухгалтерського обліку, регістри управлінського обліку банку за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року за період з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року щодо відображення в обліку: надання та погашення кредитних коштів за кредитним договором (у тому числі за рахунком НОМЕР_1), нарахування та погашення відсотків за користування кредитними коштами (у тому числі за рахунком НОМЕР_2), нарахування та погашення штрафних санкцій; розподілу внесених позичальником грошових коштів на погашення кредиту, відсотків, штрафних санкцій, комісій та інших платежів (у тому числі за рахунками НОМЕР_4, НОМЕР_5);

- підтвердження наявності готівки (касовий журнал, відомості про рух готівки тощо) у відділенні банку на дату видачі кредитних коштів за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року; а первинні касові документи Позичальника надані не в повному обсязі.

По другому питанню судом експертом визначено:

В межах наданих матеріалів справи та додаткових матеріалів не надається за можливе встановити та обґрунтувати документально згідно первинних та облікових документів АКІБ «УкрСиббанк» суму отриманих ОСОБА_2 грошових коштів згідно кредитного договору №882-08 ПОУ Н, від 04.11.2015 року, оскільки в матеріалах справи та додатково наданих документах відсутні та на дослідження не надані:

- первинні меморіальні та касові документи банку та позичальника за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року за період з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року щодо надання кредитних коштів за кредитним договором;

- регістри аналітичного бухгалтерського обліку банку за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року за період з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року щодо обліку заборгованості за основною сумою кредиту (у т.ч. за НОМЕР_1);

- підтвердження наявності готівки (касовий журнал, відомості про рух готівки тощо) у відділенні банку на дату видачі кредитних коштів за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року.

По третьому питанню експертом визначено, що:

Проведеними дослідженнями встановлено згідно даних первинних документів (квитанцій) позичальника за період з 10.09.2007 року по 14.02.2014 року, відображення банком внесення від імені позичальника готівкових коштів в розмірі 136156,00 дол. США в погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором №141 на транзитні рахунки НОМЕР_4, НОМЕР_5, без розподілу за основним боргом, нарахованими відсотками, комісіями, пенею, іншими платежами.

За наданими матеріалами справи та додатковими матеріалами не надається за можливе обґрунтувати використання банком транзитних рахунків НОМЕР_4, НОМЕР_5 для зарахування внесених від імені позичальника грошових коштів, оскільки:

- вказані транзитні рахунки не передбачені умовами кредитного договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року. Згідно п.1.2.2., 1.3.4 цього кредитного договору передбачено повернення основної суми кредиту на рахунок НОМЕР_1 та сплату процентів на рахунок №550.

- в матеріалах справи та додаткових матеріалах відсутні та на дослідження не надані відомості (додаткові угоди, внутрішні документи банку тощо) про присвоєння кредитному договору №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року реєстраційного номеру в системі обліку банку №0.

Встановити та обґрунтувати документально розподіл внесених у періоді 04.11.2015 року по 03.06.2015 року від імені позичальника грошових коштів на погашені кредиту та відсотків не надається за можливе, оскільки в матеріалах справи та додатково наданих документах відсутні та на дослідження не надані:

- первинні меморіальні та касові документи банку за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року за період з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року щодо: погашення кредитних коштів та нарахованих відсотків за кредитним договором, розподілу внесених позичальником грошових коштів на погашення кредиту, відсотків, оформлені та завірені згідно вимог п.п.2.1.1, 2.1.2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30.12.1998 №566, гл.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках Україні від 18.06.2003 року №254;

- регістри аналітичного бухгалтерського обліку, регістри управлінського обліку банку за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року за період з 04.11.2005 по 03.06.2015 щодо відображення в обліку: погашення кредитній коштів за кредитним договором (у тому числі за рахунком НОМЕР_1) погашення відсотків за користування кредитними коштами (у тому числі за рахунком НОМЕР_2), розподілу внесених позичальником грошових коштів на погашення кредиту, відсотків, штрафних санкцій, комісій та інших платежів (у тому числі за рахунками НОМЕР_4, НОМЕР_5);

- первинні касові документи позичальника за період з 04.11.2005 року по 09.09.2007 року, з 15.02.2014 року по 03.06.2015 року.

По четвертому питанню експертом зазначено:

В межах наданих матеріалів справи та додаткових матеріалів не надається за можливе встановити та обґрунтувати документально суму заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року перед кредитором АКІБ «УкрСиббанк» станом на 03.06.2015 року, умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковими документами щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, оскільки в матеріалах справи та додатково наданих документах відсутні та на дослідження не надані документи (відомості, інформація) ПАТ «УкрСиббанк»: не надається за можливе обґрунтувати відображення банком у розрахунку заборгованості станом на 03.06.2015 року застосування відсоткової ставки 25,0000% річних на прострочену заборгованість за кредитом протягом періоду з 13.06.2014 року по 31.05.2015 року(т.1 а.с.211-228).

Виходячи з наведеного, розмір заборгованості за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року, не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи, а тому є недоведеним. При цьому на спростування викладеного ПАТ «УкрСиббанк» до суду не надано жодного належного та допустимого доказу. Оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов вірного висновку про неможливість задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «УкрСиббанк» не погоджується з висновком судово - економічної експертизи, який був прийнятий за основу при ухваленні оскаржуваного рішення суду, є необґрунтованими, оскільки висновків експерта не спростовують, посилань щодо неправильності або неповноти експертного дослідження не містять, на призначенні додаткової або повторної експертизи ПАТ «УкрСиббанк» не наполягає та відповідного клопотання в суді не заявляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Згідно ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено Договором поруки.

Вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - у випадку порушення зобов'язання боржником. Факт порушення зобов'язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

За своєю правовою природою порука є зобов'язанням, у зв'язку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобов'язання, визначені у гл. 50 розд.1 кн. 5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

За змістом статей 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право й кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Згідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові у справі №6-20цс11 від 21 травня 2012 року, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Також у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Тобто змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі №6-18цс11; 18 червня 2012 року у справі №6-73цс12, 03.02.2016 року у справі №6-2017цс15.

У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З розрахунку заборгованості, наданої банком (т.1 а.с.20-26), виписки за кредитним договором №000 від 04.11.2005 року, вбачається, що під час нарахування відсотків за вказаним кредитним договором банком застосовувались наступні відсоткові ставки:

-12,5000% річних - на строкову заборгованість за кредитом, що передбачено умовами вказаного кредитного договору, а саме п.п.1.3.1. договору, протягом періоду з 11.12.2006 року по 31.05.2015 року;

- 25,0000% річних - на прострочену заборгованість за кредитом протягом періоду з 13.06.2014 року по 31.05.2015 року.

Пунктом 2.1 договору поруки №882 від 04.11.2005 року встановлено, що кредитор (Банк) не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони визначили візування змін в кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т.і.

Таким чином, будь-якій зміні умов договору кредиту мало передувати: 1) направлення Банком відповідного повідомлення на адресу поручителя та 2) одержання з боку останнього погодження запропонованих змін умов кредитування особи, за яку він поручився перед Банком і несе солідарну майнову відповідальність.

В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення Банком поручителю про зміну розміру процентної ставки за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року, рішення уповноважених органів банку та/або інші внутрішні нормативні документи банку, що регламентують, узгоджують та підтверджують встановлення нового розміру відсоткової ставки за кредитним договором №882-08 ПОУ Н від 04.11.2005 року протягом періоду з 04.11.2005 року по 03.06.2015 року.

Також, матеріали справи не містять доказів щодо отримання банком згоди від поручителя про зміну відсоткової ставки, доказів щодо візування поручителем змін в кредитному договорі, отримання згоди ОСОБА_3 на внесення істотних змін у кредитний договір, а саме збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами.

У постанові від 17.02.2016 року у справі №6-3176цс15 Верховний Суд України роз'яснив, що у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що порука за договором поруки №882, укладеного 04.11.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, припинилася, оскільки внаслідок зміни умов основного кредитного договору, внесених без згоди поручителя, які всупереч положенням частини першої статті 559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності поручителя.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року №661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надані.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 не виконувала умов кредитного договору, чим порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому позикодавець, відповідно до ст. 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів, досліджувались судом першої інстанції та їм була надана відповідна оцінка.

Одночасно доводи ПАТ «УкрСиббанк» щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк». Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець