Справа № 642/5694/16-ц
Провадження № 2/642/572/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Конєвої А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 (далі Відповідач 1), ОСОБА_2 (Відповідач 2) заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2006 року Відповідач 1 за договором № НАЕ2ОК01270066 отримав кредит у сумі 18181,72 доларів США на строк до 28 листопада 2019 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Позивачем та Відповідачем 2 було укладено договір поруки № 1 від 29.11.2006 року (надалі договір поруки), за яким боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Також для забезпечення виконання Відповідачем 1 зобовязань задоговором № НАЕ2ОК01270066 виступає іпотека квартири житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Котлова, буд. 262. кв.1.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач 1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з цим, станом на 11.08.2016 р. року виникла заборгованість у розмірі 14540,10(доларів США) яка складається з наступного:

8154,71(доларів США) - заборгованість за кредитом;

1411,67(доларів США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

512,00(доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

4461,72 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В своїй позовній заяві Позивач просить стягнути солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2 заборгованість у розмірі 10078,38(доларів США) яка складається з наступного:

8154,71(доларів США) - заборгованість за кредитом;

1411,67(доларів США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

512,00(доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням проводити судове засідання за його відсутності, підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання не зявився, копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви та долучені до неї документи, направлялися Відповідачу 1 за місцем його реєстрації,згідност. 128 ЦПК України. Крім того, Відповідач 1 був повідомлений про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Відповідач 1 в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі, а тому суд вирішує розглядати справу за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідачем 2 було надано заперечення на позовну заяву, в яких він просив суд у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до Відповідача 2 відмовити.

У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2006 року Відповідач 1 за договором № НАЕ2ОК01270066 отримав кредит у сумі 18181,72 доларів США на строк до 28 листопада 2019 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і порядку, встановлені кредитним договором.

В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та Відповідачем 2 було укладено договір поруки, за яким боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.Разом з тим для забезпечення виконання Відповідачем 1 зобовязань за договором № НАЕ2ОК01270066 виступає іпотека квартири житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Котлова, буд. 262. кв.1.

Також судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору й

ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідач 1 свої зобов'язання не виконав у повному обсязі, а саме з 25 квітня 2015 року припинив здійснення погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з цим, станом на 11.08.2016 р. року виникла заборгованість у розмірі 14540,10(доларів США) яка складається з наступного:

8154,71(доларів США) - заборгованість за кредитом;

1411,67(доларів США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

512,00(доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

4461,72 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Правовідносини між сторонами випливають із зобов'язань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, враховуючи те, що Відповідач 1 не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 29 листопада 2006 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним є обґрунтованою.

Що стосується стягнення заборгованості за даним кредитним договором солідарно Відповідача 1 та Відповідача 2, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку.

Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги.

Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною.

Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.

Виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання, а отже додане Позивачем до позовної заяви Повідомлення № 30.01.0.0/2-827 від 25.07.2016 є неналежною вимогою щодо виконання зобовязання Відповідачем 2 за Договором поруки.

Окрім цього, суд звертає увагу також на той факт, що вищевказане Повідомлення, додане Банком до матеріалів справи не відповідає вимогам щодо оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затвердженим Наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 р. № 55, а саме п. 5.23, згідно якого підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу (-ів) і прізвища. Водночас додане Повідомлення не містить підпису уповноваженої особи, що є порушенням вимог законодавства.

Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п'ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 12 Договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повного погашення за кредитним договором. В той же час відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № НАЕ2ОК01270066 від 29.11.2006 строк повного погашення встановлено до

29 листопада 2019 року.

Враховуючи той факт, що Відповідач 1 припинив виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором з 25 квітня 2015 року (дата останнього погашення заборгованості), а Банк звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення заборгованості з Відповідачів лише 12 серпня 2016 року, тобто з порушенням встановленого законом 6-місячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, а також річного строку звернення до суду, поруку, встановлену Договором поруки, укладеному між Банком та Відповідачем-2, слід вважати припиненою. Суд дійшов висновку, що наявна підстава для відмови в позові в цій частині у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в справі № 6-170цс13 від 17 вересня 2014 року.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь Позивача з Відповідача 1 підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені в частині стягнення з Відповідача 1 заборгованості за позовом і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.

На підставі викладеного вище, керуючись ст..ст. 10, 12, 13, 141, 263-265, 247, 280, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,(і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, р/р № 3111) заборгованість за кредитним договором № НАЕ2GK01270066 від 29.11.2006 року у розмірі 10078,38 доларів США що за офіційним курсом НБУ (24,81) станом на 11 серпня 2016 року складає 250 044,61 грн.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,(і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, р/р № 3111) суму сплаченого судового збору в розмірі 3750,67 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.05.2018 року.

Суддя О.В. Бородіна