Справа № 145/227/18
РІШЕННЯ

іменем України

"11" квітня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н.О.

за участю секретаря Віценко К.А.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, вул.. Сонячна, 46: житловий будинок 1975 року забудови, означений на плані БТІ літерою «А», вартістю 124003 грн., ганком «а1», вартістю 1177 грн. загальною площею підрахованою за формулами розрахунку площ 63.9 кв.м., загальною площею 63.9 кв.м., житловою 35.2 кв.м. допоміжною - 8.7 кв.м. погріб «В», вартістю 4848 грн. сарай «Б», вартістю 9479 грн., сарай «Г», вартістю 2197 грн., загальною вартістю 152902 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої в с. Шершні Тиврівського району 21 червня 2005 року.

Позов обґрунтовує тим, що після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить даний житловий будинок з господарськими будівлями. Вказаний будинок з господарськими належав померлій на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1974 року, виданого на імя померлої виконавчим комітетом Тиврівської районної ради депутатів трудящих.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно і все те, на що вона матиме право на день смерті заповіла їй.

Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, так як на день відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем.

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на дане майно в нотаріальній конторі вона не має можливості, оскільки в свідоцтві на забудову садиби в сільській місцевості УРРС відсутня адреса будинку і право власності спадкодавця не зареєстроване в єдиному державному реєстрі речових прав.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями рахується за пормерлою.

З позовом до цієї самої особи з тих самих підстав та з тим самим предметом позову до суду вона не зверталася.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначені позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених в заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. ОСОБА_3 сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

21 червня 2006 року в с. Шершні померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3), яка до дня смерті була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради № 613 від 21.12.2017 року (а.с. 16).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Шершні, по вул. Сонячна, 46.

Даний житловий будинок з господарськими будівлями належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільській місцевості УРРС, виданого на підставі довідки колгоспу «Зоря комунізму » с. Василівка від 13.09.1974року №30, згідно записів по господарської книги ОСОБА_3 сільської ради за 2001-2005р.р. зареєстрований за нею, що вбачається з довідок ОСОБА_3 сільської ради від 21.12.2017року №614, 613.

Згідно рішення № 49 від 10.02.2016 року 6 сесії 7 скликання ОСОБА_3 сільської ради "Про перейменування вулиць в с. Шершні та с. Гута-Шершнівська" вулицю "Котовського" перейменовано на "Сонячна" (а.с. 18).

Згідно технічного паспорту КП "ВООБТІ" від 15.09.2017 року на садибний (індивідуальний житловий будинок) житловий будинок з господарськими будівлями, що є предметом позову, побудовані протягом 1940-1988 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці, яка на той час носила прізвище «Сорока» (а.с. 5). 01.10.2006року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після чого, їй присвоєно прізвище «Арнаут» (а.с.4). Заповіт посвідчено головою сільської ради ОСОБА_6 Заповіт не змінений і не відмінений.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51128932 від 03.03.2018 року заповіт зареєстровано за № 38468295 у Спадковому реєстрі (а.с.37).

В Спадковому реєстрі не зареєстрована Спадкова справа після смерті ОСОБА_4, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 51128920 від 03.03.2018 року (а.с. 35).

Проте, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України позивачка спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла, так як на час її смерті проживала та була зареєстрована разом з нею в с. Шершні Тиврівського району, вул.. Сонячна, 46, що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради від 21.12.2017року №612 (а.с.17).

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкрити спадщини.

Постановою державного нотаріуса Тиврівської районної нотаріальної контори № 131/02-31 від 23.01.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, по вул. Сонячна, 46, в с.Шершні, після смерті ОСОБА_4, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відтак відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача права на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5-13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1233,1235, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, вул.. Сонячна, 46: житловий будинок 1975 року забудови, означений на плані БТІ літерою «А», вартістю 124003 грн., ганок, вартістю 1177 грн., загальною площею підрахованою за формулами розрахунку площ 63.9 кв.м., загальною площею 63.9 кв.м., житловою 35.2 кв.м. допоміжною - 8.7 кв.м. погріб «В», вартістю 4848 грн. сарай «Б», вартістю 9479 грн., сарай «Г», вартістю 2197 грн., загальною вартістю 141704 грн. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої в с. Шершні Тиврівського району 21 червня 2005 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 12.04.2018 року.

Суддя: ОСОБА_7