АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1646/18Головуючий по 1 інстанції Чорненька Д.С.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Василенко Л.І., Сіренка Ю.В., Фетісова Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5

відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2018 року у складі судді Чорненької Д.С., :

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей.

Свої вимоги мотивує тим, що 1 жовтня 2000 року він з ОСОБА_8 (ОСОБА_6), зареєстрували шлюб.

Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1..

Шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 31 травня 2006 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки призначено сплату аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття дитини, але не менше встановленого законом мінімуму.

З 2014 року позивач проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 Під час спільного проживання в них народився син, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

22 червня 2017 року рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області з нього, на користь ОСОБА_7, на утримання сина, призначено стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини.

Позивач стверджує, що не має постійної роботи, дохід його є нерегулярний тому не може виконувати рішення судів про стягнення з нього аліментів.

У зв'язку з цим просив суд змінити розмір аліментів, призначивши аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

У серпні 2018 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки та на користь ОСОБА_7 на утримання сина встановлених рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 31 травня 2006 року та рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року, призначивши аліменти в розмірі по 16,67 % частини усіх видів його доходів на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2018 року позов задоволено частково. Змінено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки - ОСОБА_9, встановлених рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 31 травня 2006 року, та призначено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки аліменти в розмірі 16,67% з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду в частині зменшення аліментів на дочку ОСОБА_11 мотивоване визнанням позову відповідачем ОСОБА_6 та встановленням, що таке визнання не порушує права неповнолітньої дитини. Рішення в частині відмови в зменшенні аліментів на сина ОСОБА_12 мотивоване недоведенням позивачем обставин, що впливають на визначення розміру аліментів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким призначити стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на утримання сина та на користь ОСОБА_6 на утримання доньки, в єдиній частці у розмірі 1/3 від усіх його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, розділивши дану частку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частинах по 1/6 частці на кожну дитину.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що сума стягнутих аліментів на двох дітей буде становити 50% від усіх його доходів, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 183 СК України.

Крім того зазначає, що на його утриманні знаходиться батько ОСОБА_13, який потребує стороннього догляду.

Посилаючись на зазначене, скаржник вважає, що суд першої інстанції, при розгляді справи не врахував вище зазначеного, неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

По справі встановлено, що 1 жовтня 2000 року між позивачем та ОСОБА_6 було зареєструвано шлюб, від якого у них народилася дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

19 травня 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 31 травня 2006 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття дитини, але не менше встановленого законом мінімуму.

З 2014 року позивач проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 Під час спільного проживання в них народився син, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2.

22 червня 2017 року рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області з позивача, на користь ОСОБА_7, на утримання сина, призначено стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи викладені норми законодавства та беручи до уваги, що в апеляційній скарзі скаржник ставить питання про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини від його доходів, колегія суддів вважає за необхідне змінити визначений судом спосіб стягнення аліментів з 16,67%, як такий, що не передбачений нормами чинного законодавства на 1/6 частину.

Розмір аліментів на доньку ОСОБА_9 скаржником не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Положеннями ч.5 ст.183 СК України врегульовано стягнення аліментів, зокрема, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, які є неповнілітніми.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Стосовно відмови в частині зменшення розміру стягнення аліментів на утримання сина, які призначені рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не встановив ту обставину, що даним рішенням не було враховано, що з позивача уже стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від всіх доходів ОСОБА_5

Крім того з матеріалів справи вбачається, що після прийняття рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року про стягнення аліментів у ОСОБА_5 з'явилася заборгованість по сплаті аліментів. Дана обставина свідчить про те, що у платника аліментів змінився матеріальний стан, у зв'язку чим у нього виникло право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, яке передбачене чинним законодавством.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в частині зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 слід змінити, замінивши спосіб стягнення аліментів з 16,67 % на 1/6 частину. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на сина ОСОБА_12 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог та зменшення призначеного розміру аліментів з 1/3 до 1/4 частини.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2018 року у даній справі в частині визначення способу стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 - змінити, замінивши спосіб стягнення аліментів з 16,67 % на 1/6 частину усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів на сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді

Л.І. Василенко

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова