КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/3992/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Зотько Т.А.
У Х В А Л А

09 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі судді Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

у с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 271 698,96 грн..

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у розмірі 225 227,97 грн..

Відповідно до ст. 228 ЦПК України, у редакції 2004 року, яка діяла на час ухвалення заочного рішення у даній справі, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

23.05.2018 року представник ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року, яка містить клопотання про поновлення строку ОСОБА_2 на подання заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року.

Згідно із ч. 4 ст. 284 ЦПК України в редакції 2017 року, який діє на час подачі заяви про перегляд заочного рішення, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України в редакції 2017 року, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк ( ч. 4 ст. 127 ЦПК).

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою ( ч. 7 ст. 127 ЦПК).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 126 ЦПК).

Відповідно до ч. 8 ст. 127 ЦПК у редакції 2017 року, ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_2 у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року відмовлено.

Проте, як убачається із апеляційної скарги ОСОБА_2, то остання ухвалу суду від 01 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, не оскаржує, а оскаржує заочне рішення, у поновленні строку на оскарження якого судом відмовлено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Ураховуючи положення ст.ст. 127, 284, 352, 353 ЦПК України в редакції 2017 року, оскарження заочного рішення за умов відмови судом у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, є неможливим та таким, що суперечить нормам процесуального права та меті інституту процесуальних строків.

При цьому та обставина, що суд першої інстанції у своїй ухвалі від 01.10.2018 року зазначив про те, що дана ухвала оскарженню не підлягає, не є тою підставою, що перешкоджає її оскарженню, оскільки право на оскарження ухвали щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк прямо встановлена ч. 8 ст. 127 та пунктом 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

За обставин, що відповідачем порушений процесуальний порядок оскарження судового рішення, апеляційна скарга підлягає поверненню.

При цьому суд апеляційної інстанції роз'яснює ОСОБА_2, що вона має право подати апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року з одночасним поданням заяви про поновлення строку на її оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 127, 284, 352, 353 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Суддя : А.О. Чобіток