Справа № 362/216/18
Провадження № 2-о/362/25/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Шаблій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Друга київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.07.2016 р. померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй однокімнатну квартиру № 60,корп.. 1, буд. 10 по вул. Сєченова у місті Києві, яку вона згідно заповіту заповідала заявниці. У встановлений законом строк заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак у заповіті було допущено виправлення в прізвищі померлої, а саме: було написано прізвище ОСОБА_3 та внесено зміни у правильність написання прізвища, про що було зроблено відповідну відмітку «читати «Євглевська» та засвідчено печаткою нотаріальної контори. У звязку з цим, нотаріусом відмовлено у видачі заявниці свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що стало передумовою звернення до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та просила задовольнити заяву.

Від завідувача Другої київської державної нотаріальної контори до суду надійшов лист № 470/01-16 від 05.03.2018 р., в якому остання просить проводити розгляд справи без участі їх представника.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом достовірно встановлено, що 22.07.2016 р. померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 378435 ( а.с.6).

Відповідно до заповіту за реєстровим № 6с256, посвідченим державним нотаріусом Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори 16.11.1995 р. ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру № 60, що знаходиться в м. Києві по вул. Сеченова, 10, корп. 1 та речі домашнього обіходу і вжитку заповідала заявниці ОСОБА_1 ( а.с.8).

Однак, при оформлені заповіту було допущено описку в прізвищі заповідача, а саме: замість вірного «Євглевська» було зазначено «Евглевська», в звязку з чим, нотаріусом було здійснено відповідне виправлення та засвідчення.

Разом з тим, при видачі дублікату заповіту, що має силу оригіналу (а.с.7), було вказано, що заповіт складено від імені «Евглевської» а підписано «Євглевською» без врахування вищевказаних виправлень.

В звязку з цим, постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори № 02-31 від 29.10.2016 р. заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутись до суду ( а.с.9-10).

В свою чергу, з відповіді Київського державного нотаріального архіву № 1340/01-17 від 22.08.2017 р. щодо невідповідності оригіналу та дублікату заповіту встановлено, що дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність. При цьому, в нотаріальній конторі міститься заповіт складений від імені ОСОБА_3 16.11.1995 р. за реєстровим № 6с526, на даному примірнику заповіту жодних застережень чи виправлень немає. Отже, в звязку з цим, видати дублікати з відміткою, яка відсутня на примірнику заповіту, що зберігається в Київському державному нотаріальному архіві є неможливим.

Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено що при посвідченні спірного заповіту, з вини, що не залежала від волі заявниці дійсно було допущено описки в прізвищі заповідача, які були виправлені та засвідчені, однак не враховані при видачі дубліката заповіту, що має силу оригіналу, в звязку з чим заявниця не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263, 265, 268, 293,294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт складання ОСОБА_4, яка померла 22.11.2016р., заповіту за реєстровим № 6с526, посвідченого 16.11.1995 р. у місті Києві, державним нотаріусом Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко