233 № 233/3089/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 жовтня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
позивача ОСОБА_1,
представника органу опіки та піклування Карпушина В. С.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Костянтинівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулась ОСОБА_1, в якому просила позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Орган опіки та піклування в особі Костянтинівської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки після розірвання шлюбу ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, життям сина не цікавиться, не телефонує, не відвідує, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини. Дитину повністю утримує за свої кошти мати. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються матір'ю без участі та підтримки батька. 11.09.2017 р. в ході бесіди з дитиною ОСОБА_4 було встановлено, що його вихованням займається мати, вона допомагає йому у навчанні, водить до спортивної секції, батька він не пам'ятає, з ним ніколи не зустрічався, та не спілкувався, з днем народження батько його не вітає.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, проти заочного розгляду не заперечувала.
Представник Органу опіки та піклування в особі Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. в судовому засіданні повідомив про те, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, посилаючись на обставини, викладені у відповідному висновку.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Також відповідач не з'явився у судове засідання, яке відбулось 28.09.2018 року, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином в зв'язку з чим розгляд справи був відкладений.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 18.10.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданого відділом РАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис №310 від 08.06.2010 року).
26 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб (актовий запис № 467 від 26 грудня 2009 року), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4, виданим відділом РАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області.
Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2013 року у справі № 233/3705/13-ц шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований у відділі РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №467 від 26.12.2009 року розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_7. Рішення суду набрало законної сили 15 серпня 2013 року.
07 серпня 2018 року між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії І-НО № 496605, виданим Костянтинівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (актовий запис № 195 Костянтинівського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 07 серпня 2018 року), копія якого наявна в матеріалах справи.
Відповідно до довідки Костянтинівської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 з поглибленим вивченням окремих предметів Костянтинівської міської ради Донецької області від 22.02.2018 року за № 9 ОСОБА_4 навчється у 2-В класі Костянтинівської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 з поглибленим вивченням окремих предметів Костянтинівської міської ради Донецької області. Батько дитини участь у житті школи не приймає, батьківські збори не відвідує, з вчителем не спілкується, дитину додому не забирає.
Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради від 20 лютого 2018 р. за № 01-22-526 ОСОБА_7 з 01.06.2015 р. по 31.12.2015 р. перебувала на обліку, як одержувач тимчасової допомоги, коли батьки ухиляються від сплати аліментів.
Згідно з довідкою № 79 від 22 лютого 2018 р., виданою КП «ЖЕК № 6» ОСОБА_7 та ОСОБА_5 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець м. Костянтинівка Донецької області, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, що вбачається з відомостей Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 10.07.2018 р. за № 2353/09 та довідки КП «СЄЗ № 4» від 22.02.2018 р. за № 226 виданої ОСОБА_3 За вказаною адресою має зареєстроване місце проживання також дитина ОСОБА_4
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила про те, що вона є матір'ю позивача, часто спілкується з нею та онуком. Відповідач бажання спілкуватися з дитиною не виявляє. Під час раптових зустрічей з нею відповідач ОСОБА_3 не цікавився життям дитини.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив про те, що він є чоловіком позивача. З відповідачем особисто не знайомий, проте знає як він виглядає. За присутності свідка декілька разів відбувались раптові зустрічі позивача та дитини з відповідачем на вулиці, проте відповідач жодного разу інтересу до дитини не проявив.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.
Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків.
Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В судовому засіданні була заслухана думка дитини - восьмирічного ОСОБА_4 з приводу вказаного спору. Так, ОСОБА_4 повідомив про те, що знає одного лише батька на ім'я ОСОБА_5, з яким мати та він проживає однією сім'єю. Чоловіка на ім'я ОСОБА_3 ніколи не знав. Окрім матері та батька ОСОБА_9, баби, діда про нього ніхто не піклується.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено факт ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, та не утримує її.
А отже, інтересам дитини відповідатиме позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, громадянина України, батьківських прав щодо неї.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач була звільнена судом від сплати судового збору, у зв'язку із задоволенням позву з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складання повного тексту рішення - 26 жовтня 2018 року.
Суддя