Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3618/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 2 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/3618/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення права власності у спільній частковій власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом мотивуючи його тим, що вона є донькою померлої ОСОБА_4 Відповідно до довідки державного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 28.09.1993 за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на 28/100 ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1074/8 від 07.09.1940 та рішення народного суду від 01.10.1970, №2-2030. На день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач була зареєстрована та проживала разом із ОСОБА_4 у буд. АДРЕСА_2. Співвласник житлового будинку - ОСОБА_5, 28.04.2012 звернулася до суду із позовом про припинення права власності на частину вищевказаного житлового будинку інших співвласників та визнання за нею права власності на одноквартирний будинок. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.05.2012 позов ОСОБА_5 було задоволено, у подальшому Апеляційним судом Житомирської області скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено останній у задоволенні позову. ОСОБА_1 посилаючись на положення ч.1 ст.321 ЦК України просила відновити право власності ОСОБА_4 у спільній частковій власності, а саме на 28/100 ідеальних часток у спірному житловому будинку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставини справи, зокрема, відсутність поділу майна спільної часткової власності в натурі, відсутність виділу часток із спільної сумісної власності співвласникам, факт доведеності належності права власності за життя ОСОБА_4 на 28/100 ідеальних частин житлового будинку, а також ту обставину, щодо наявності внесення змін до реєстру прав власності на частки ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на підставі рішення суду, що в подальшому було скасовано. Відтак, беручи до уваги усі вказані обставини справи, слід дійти висновку про необхідність відновлення права власності співвласника ОСОБА_4 у спільній частковій власності, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права.

У зв'язку з ліквідацією на підставі Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року Апеляційного суду Житомирської області і утворення Житомирського апеляційного суду, який розпочав роботу з 03 жовтня 2018 року, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.31, ч.ч.1-3 ст.33 ЦПК України, п.15.4 Перехідних положень ЦПК України здійснена передача цивільних справ з Апеляційного суду Житомирської області до Житомирського апеляційного суду і автоматизованою системою документообігу суду визначені судді-доповідачі і склади колегій для розгляду цивільних справ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідно до довідки Житомирського міжміського бюро технічної інвентаризації №36-н-1023 від 28.091993 за ОСОБА_8 зареєстровано право на 28/100 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.09.1940, №1074/8 та рішення народного суду м. Житомира від 01.10.1970, по справі №2-2030. Згідно вказаної довідки, ОСОБА_8 користувалася визначеними приміщеннями вказаного домоволодіння, а саме: тамбуром 4-1, площею 3,3 кв.м., житловою кімнатою 4-2, площею 19,8 кв.м., кухнею 4-3, площею 16,7 кв.м. У будинковій книжці на будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_9 була зареєстрована у вказаному будинку з 21.11.1957 року, а ОСОБА_1 - з 22.09.1976 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2012 було припинено право власності на 37/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що зареєстровані за ОСОБА_6 та припинено право власності на 28/100 частин вказаного житлового будинку, що зареєстровані за ОСОБА_4 Зобов'язано КП «Житомирське обласне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації» Житомирської обласної ради внести зміни до реєстру прав власності нерухомого майна та здійснити дії щодо закриття запису про право власності на 37/100 частин житлового будинку №30 та 28/100 частин даного житлового будинку, що зареєстровані за ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_5 право власності на одноквартирний житловий будинок АДРЕСА_1. У подальшому вказане рішення суду першої інстанції було скасовано Апеляційним судом Житомирської області від 25.05.2012 та ухвалене нове про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову.

Оформивши право власності на одноквартирний будинок №30, ОСОБА_5 подарувала його у рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_2, вказані договори є чинними та ніким не оспорені, а відтак, відповідачі є власниками усього спірного домоволодіння.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2015 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, рішення суду першої інстанції від 21.05.2012 скасовано.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Встановивши, що на теперішній час право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Житомирі на підставі договорів дарування належить відповідачам, суд першої інстанції дійшов до обгрунтовано висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про відновлення права власності ОСОБА_4 у спільній частковій власності на 28/100 ідеальних часток у житловому будинку по АДРЕСА_1, оскільки нею, як спадкоємницею ОСОБА_4 не вірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 258, 367, 368, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 13 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді