ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 640/14155/17

Провадження № 22-ц/818/1337/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харків від 21 червня 2018 року, постановлене суддею Нев'ядомським Д.В.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «Мега - Гарант» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача на її користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 29808,00 грн. та судові витрати у сумі 640,00 грн.

Позов вмотивовано тим, що 12 квітня 2017 року о 11 годині 00 хвилин по вулиці Пушкінській, 87 в місті Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль ВАЗ-217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 28.04.2017 року у справі № 640/5987/17 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 було сплачено страхове відшкодування, за вирахуванням обов'язкової франшизи 2000 грн., всього виплачено 22640,40 грн. проте, вартість відновлювального ремонту яку сплатила позивач становить 52447,40 грн., отже з відповідача необхідно достягнути різницю 29808,00 грн. Крім того, позивач просить сягнути з відповідача судові витрати у сумі 640,00 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ СК «Мега-Гарант», полісом була передбачена франшиза у розмірі 2000 грн.. Як вбачається із звіту ФОП ОСОБА_3 за №87/07/17 про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу дорівнює 24640,40 грн.. Таким чином, оскільки страховою компанією «Мега-Гарант» виплачено суму у розмірі 22640,40 грн. а вартість відновлювального ремонту складає 24640,40 грн., то стягненню з нього підлягає 2000 грн. франшизи.

Рішнням Київського районного суду м. Харків від 21 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі і стягнуто з відповідача 29808 грн..

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_2. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 2000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та об'єктивному її розгляду.

Висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. Суд ухвалюючи рішення не взяв до уваги той факт, що відповідач за вимогами закону повинен відшкодувати позивачу різницю між сумою сплаченою страховою компанією та розміром матеріального збитку.

При розгляді справи, судом не враховано, що із загальної суми витрат, які позивач витратила на ремонт автомобіля, більша частина (35396,00 грн.) є витратами на придбання нових комплектуючих, проте доказів на підтвердження того, що саме ці комплектуючи були необхідні для усунення пошкоджень після ДТП.

До Апеляційного суду Харківської області відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення суду вмотивовано тим, що оскільки позивачу було завдано шкоди в розмірі 52447,40 грн., а сума страхового відшкодування склала лише 24640,40 грн. і з вирахуванням франшизи 2000 грн., то з відповідача підлягає стягненню різниця у сумі 29808 грн.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 квітня 2017 року о 11 год. 40 хв., в м. Харкові, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Skoda Octavia Tour 1/6» державний номер НОМЕР_2 по вул.. Пушкінський 87 перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався у попутному напрямку, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил Дорожнього руху України.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 214 КУпАП, що спричинило ДТП, визнано громадянина України ОСОБА_2 і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди.

Разом з тим, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

В силу вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до висновку ФОП ОСОБА_3 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 87/07/17 від 12 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ-217030», державний номер НОМЕР_4 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 24640 грн. 40 коп. (а.с. 15-20).

Вартість відновлюваного ремонту легкового автомобіля «ВАЗ-217030», державний номер НОМЕР_4, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 37420 грн. 57 коп.

Ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-217030», до моменту ДТП становить 3180 доларів США, що становить 85510 грн. 20 коп.

Відповідно даних вказаних у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 87/07/17 від 12 квітня 2017 року, власником автомобіля «ВАЗ-217030», державний номер НОМЕР_4, на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 зазначена ОСОБА_1 (а.с. 39 зворот).

Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними приписами ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 82 ЦПК України визначено обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як визначено в ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Листа № 22-08/1 від 22.08.2017 року ПАТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» позивачу повідомлено, що страховою компанією було прийняте рішення про сплату страхового відшкодування в розмірі 24640, 40 гривень та за вирахуванням обов'язкової франшизи в розмірі 2 000,00 гривень позивачу було сплачено 22 640,40 гривень відповідно до платіжного доручення №2724 від 08 серпня 2017 року у розмірі 20139,93 гривень та платіжного доручення № 2747 від 11 серпня 2017 року у розмірі 2500,47 гривень.

Сума матеріального збитку з урахуванням зносу становить 24640,40 грн. коефіцієнт фізичного зносу автомобіля ВАЗ-217030 становить 0,46.

Розмір матеріальної шкоди визначено з врахуванням втрати товарної вартості та фізичного зносу, що відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

З урахуванням зазначених норм права, враховуючи обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, колегія суддів Харківського апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме: сума яка була перерахована позивачеві ПАТ СК «Мега-Гарант» із вирахуванням франшизи становить - 22640.40 грн., сума відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 24640,40 грн. тобто різниця складає 2000 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2

При цьому безпідставними є доводи ОСОБА_1 щодо позбавлення її права на відшкодування шкоди в повному обсязі, враховуючи, що відповідно до положень ст. 1194 ЦК України у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди він має право стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням з винної у ДТП особи.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позов пред'явлено на суму 29808,00 грн.,задоволено позовні вимоги частково у сумі 2000 грн., тобто на 6,7%, судовий збір за подання позовної заяви сплачено у сумі 640 грн., отже 640 х 6,7:100=42,88 грн., таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 42,88 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 2000 (дві тисячі гривень) та судові витрати в сумі 42 (сорок дві гривні) 88 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна

Повний текст постанови

складено 14 листопада 2018 року