МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Справа № 521/6414/18
Номер провадження № 2-н/521/375/18
УХВАЛА

18 квітня 2018 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши заяву про видачу судового наказу за вимогою стягувача Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1»; боржник ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 року КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу, згідно якої просить стягнути на свою користь з боржника ОСОБА_3 заборгованість за теплову енергію у розмірі 10 824, 27 грн., а також судовий збір у розмірі 176,20 грн.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Форма та зміст заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 ЦПК України.

Так, наказне провадження передбачає видачу судом судового наказу як особливу форму судового рішення за наявності достатності надання стягувачем із поданням заяви доказів на підтвердження заявлених вимог, оскільки стадія судового розгляду із викликом сторін та можливістю надання ними доказів в підтвердження їх вимог та заперечень відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Зазначене узгоджується із п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Як вбачається із заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості, остання стягується КП «Теплопостачання» за період із жовтня 2009 року по лютий 2018 року.

Право вимоги виникло у стягувача в листопаді 2009 року.

До суду він звернувся 17.04.2018 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Обставини переривання перебігу позовної давності відсутні.

Вищевикладені обставини тягнуть відмову у видачі судового наказу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 165, 353 ЦПК України , -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за вимогою Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Розяснити заявнику, що :

-відмова у видачі наказу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою

-заявник має право звернутись з тими самими вимогами у позовному провадженні

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України.

Суддя С.В. Маркарова

07.05.18