Ухвала

Іменем України

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 543/783/17

провадження № 61-46407ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» про розірвання договорів оренди землі внаслідок несплати орендної плати, зобов'язання скасувати їх реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Оржицького районного суду Полтавської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) «Красенівське» про розірвання договорів оренди землі внаслідок несплати орендної плати, зобов'язання скасувати їх реєстрацію.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року прийнято відмову позивачів від позову, провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції, дослідивши письмову заяву позивачів, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку щодо наявності підстав для прийняття відмови позивачів від позову, оскільки у поданій заяві вони зазначили, що із наслідками вказаних процесуальних дій ознайомлені.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 10 вересня 2018 року ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції не роз'яснив позивачам наслідки вчинення зазначених процесуальних дій, не з'ясував чи відповідає відмова від позову їх внутрішній волі та законним інтересам, внаслідок чого необґрунтовано та передчасно постановив ухвалу про прийняття відмови позивачів від позову та закрив провадження у справі.

У жовтні 2018 року СТОВ «Красенівське» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Апеляційного суду Полтавської області від 10 вересня 2018 року та залишити в силі ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що незважаючи на повідомлення усіх учасників справи, позивачі протягом усього періоду розгляду справи жодного разу в судові засідання не з'явилися, однак участь у них приймав їх представник ОСОБА_14, який, окрім довіреностей, виданих на його ім'я, на підтвердження своїх повноважень подав до суду також ордер адвоката про надання правової допомоги. Таким чином, позивачі уповноважили зазначену особу представляти їх інтереси у вказаній справі. Оскільки позивачі відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу, а згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки, а також зважаючи на те, що у наданому адвокатом ОСОБА_14 ордері відсутні будь-які застереження на вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому вважає, що представник ОСОБА_14 мав усі необхідні повноваження, як адвокат у цивільному процесі, подати заяву про відмову від позову. Хто готував вказану заяву, хто її підписував і подавав до суду йому невідомо, однак приймання такої кореспонденції судом має здійснюватися за пред'явленням оригіналу документа, що посвідчує особу, у зв'язку з чим вважає, що така заява була подана безпосередньо позивачами, або ж їх представником на підставі ордеру, інакше вона не повинна була бути прийнятою. Крім того, посилається на те, що обставина підписання того, чи іншого документа замість іншої особи має бути встановлена виключно висновком судової почеркознавчої експертизи, який наразі в матеріалах справи відсутній.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у серпні 2017 року позивачі звернулися в суд з позовом до СТОВ «Красенівське», в якому просили припинити право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва порядком розірвання договорів оренди, укладених між ними, від 30 березня 2012 року строком на 5 років, що розташовані в с. Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 31 серпня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду.

В судове засідання 17 липня 2018 року позивачі не з'явилися, направили до суду заяву (вх. № 3005/18 від 17 липня 2018 року) про відмову від позову. Заява мотивована тим, що у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку дії спірних договорів оренди землі та досягненням сторонами добровільного вирішення спору, відсутні підстави для подальшого судового розгляду. Також було зазначено, що із наслідками відповідних процесуальних дій позивачі ознайомлені, а тому ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року прийнято відмову позивачів від позову і провадження у справі закрито.

Перелік прав та обов'язків учасників справи визначений у статті 43 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 43цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_15 зазначала, що її довірителі заяву про відмову від позову не писали та до суду першої інстанції не подавали, підписи, що стоять на ній, не є дійсними, відмова від даного позову не відповідає внутрішній волі позивачів та їх законним інтересам, з наслідками відповідних процесуальних дій вони не ознайомлені судом.

Окрім того, строк дії довіреностей позивачів, виданих на ім'я ОСОБА_14 для представництва їх інтересів в судах, на момент подачі заяви про відмову від позову, закінчився.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За правилами частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при постановленні оскаржуваної ухвали від 17 липня 2018 року був присутній лише представник відповідача Данилевський М.О., який при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду, що підтверджується протоколом судового засідання. Оскільки позивачі та їх представник в судове засідання не з'явились, у суду не було об'єктивної можливості для з'ясування їх позиції стосовно заяви про відмову від позову, що надійшла до суду.

Згідно з пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України 2004 року (статтями 251, 252, 255, 257 ЦПК України у чинних редакціях), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року (частини п'ятої статті 12 ЦПК України у чинній редакції), і правил, що їх регулюють.

Встановивши, що суд першої інстанції не роз'яснив позивачам наслідки вчинення зазначених процесуальних дій та не з'ясував чи відповідає відмова від позову їх внутрішній волі і законним інтересам, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ухвала про прийняття цієї відмови від позову та закриття провадження у справі постановлена передчасно, а тому вона підлягає скасуванню з направленням даної справи для продовження розгляду.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» про розірвання договорів оренди землі внаслідок несплати орендної плати, зобов'язання скасувати їх реєстрацію.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик