АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2431/18 Справа № 2-32/11 Головуючий у 1 й інстанції - Зубій А.В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М..

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Царичанського районного судуДніпропетровської області від 18 грудня 2017 року у складі судді Зубій А.В., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року було повернуто заяву позивача ОСОБА_2 про уточнення позовної заяви від 18 грудня 2017 року заявнику ОСОБА_2 в порядку ч.5 ст.49 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не надав суду доказів направлення копії та доданих до неї документів іншим учасникам справи, у зв'язку із чим наявні підстави для повернення заяви.

В апеляційній скарзі, поданій у грудні 2018 року, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали судді.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, той факт, що дана цивільна справа 25 квітня 2017 року була прийнята до провадження суддею Зубій А.В., за правилами ЦПК України, що діяли до 15 грудня 2017 року, тому розгляд справи слід розпочати спочатку, у зв'язку із чим позовна заява підлягає уточненню, без зміни підстав та мотивів позову, збільшення або зменшення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з таких підстав.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

В силу положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що 05 травня 2008 року по даній справі Петриківським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2009 року було скасовано і справу направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

19 жовтня 2009 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області по справі ухвалено нове рішення, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2010 року було скасовано і справу направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2010 року вищезазначена справа була передана на розгляд до Царичанського районного суду Дніпропетровської області, яка ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2010 року, залишена без змін (т.2 а.с.260-261).

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про доповнення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України, яка ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року була скасована та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу,позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засіданняабо до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Згідно ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

За змістом ч.4 цієї статті у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанціїзміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання.

Згідно ч.5 ст.49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються доказинаправлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

За змістом ст.ст.13,175 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому частиною п'ять та сім статті 83 ЦПК України, визначено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

З наведеного вбачається, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду підставами для повернення уточненої позовної заяви стало неподання доказів направлення її копій іншим учасникам, проте невідповідність вимогам т.ст.17,177 ЦПК України, судом не встановлена.

При цьому, п.7 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про його необґрунтованість, він може бути залишений без задоволення. Тобто суд не вправі з цих підстав залишити позовну заяву без руху та повертати заявнику.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15, 27, 31 ЦК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, очевидним стає висновок про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень.

Таким чином, суд першої інстанції не мав достатніх підстав для повернення позовної заяви без розгляду з формальних мотивів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Царичанського районного судуДніпропетровської області від 18 грудня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров

М.М. Пищида