Справа № 161/4006/18
Провадження № 2-о/161/104/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого- судді Кирилюк В.Ф.

з участю: присяжних Заня А.Ю., Лебідь Г.В.

секретаря Самолюк І.М.

з участю заявника ОСОБА_3

представника заінтересованої особи Гарголи О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Волинська обласна державна адміністрація про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 є її сином, який проживав в АДРЕСА_1. У 2006 році ОСОБА_5 поїхав на заробітки до Росії. З тих пір в Україну не приїжджав, ні разу не телефонував, не написав листів, не повідомив про своє місце знаходження. Вказує, що намагався встановити його місце знаходження, однак безрезультатно. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, що дозволить їй реалізувати право на присвоєння почесного звання «Матері-героїні» та отримання винагороди.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала із вказаних підстав. Просила суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечив. Вважає, що заявником ОСОБА_3 не вживалися заходи щодо встановлення місця знаходження її сина ОСОБА_5 Тому визнання його безвісно відсутнім вважає передчасним. У задоволенні заяви просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка ОСОБА_6, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 ЦПК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно із ст.ст.305,306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено : для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.

У відповідності зі ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки вона не обґрунтована належними та допустимими доказами.

Крім того, заявницею не було вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, оскільки особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою відбувається за таких умов:

а) протягом одного року фізична особа відсутня за місцем свого постійного проживання;

б) протягом цього ж строку заінтересованим особам нічого не відомо про місце її перебування;

в) вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів;

г) питання, заради яких заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, є юридично важливими та не можуть бути вирішені без такого визнання.

Оскільки заявник не підтвердила суду про вжиття нею заходів для встановлення місця перебування фізичної особи і, що такі заходи не дали результатів, на думку суду відсутні достатні підстави, які б надали суду можливість визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом.

На підставі ст. 43 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 19, 76-78, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа Волинська обласна державна адміністрація про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк

Присяжні : Зань А.Ю.

Лебідь Г.В.