КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року місто Київ.

Справа № 756/12573/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/979/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року (ухвалене у складі судді Луценко О.М., інформація про дату складання повного тексту рішення відсутня)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживача ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2014 року визнано протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» по нарахуванню оплати за користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, без проведення не менше як один раз на 6 місяців контрольного знімання показань приладів обліку електричної енергії у споживача - ОСОБА_1 Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» щомісячно надсилати рахунки за електроенергію на ім'я споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. Однак відповідач не виконує дане рішення суду, а саме квитанції не надсилають на визначену адресу, нарахування оплати електроспоживання проводиться у спосіб визнаний судом протиправним. Листом від 08.09.2017 р. за вих. № 1465 ПАТ «Київобленерго» вимагає у споживача ОСОБА_1 сплатити 6000,00 гривень за начебто надані послуги, однак ця сума нарахована без показань приладу обліку. Позивач вказує, що нарахування відповідача не відповідають фактичному споживанню електричної енергії, що порушує права позивача як споживача.

Окрім того позивачем як замовником підключення до електропостачання її приватного володіння АДРЕСА_1 згідно технічних умов, наприкінці 2007 року за власні кошти проведено електрифікацію частини вулиці, а саме було куплено електроопори та електрокабель на загальну суму 7339,91 гривень. Однак відповідач не виконує п.1.6 правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою НКРЕ № 32 від 17.01.2013р. та відмовляється зараховувати витрати на електрифікацію в рахунок тарифів на постачання електричної енергії.

За таких обставин, позивач з урахуванням зміни позовних вимог просила стягнути з відповідача подвійний розмір ринкової вартості 30 582,125 кВт/год електричної енергії, недовідпущеної позивачу за зроблені у 2007 році витрати на електрифікацію АДРЕСА_1; заборонити відповідачу нараховувати позивачу плату за споживання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 без підтверджуючих документів про щомісячні показники лічильника; стягнути з відповідача подвійний розмір вартості недовідпущеної електричної енергії в приватне володіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з 21.08.2017 року до часу відновлення електропостачання в розмірах як за аналогічний період з 21.08.2016 року: залишок серпня 100 кВт/год, вересень-300 кВт/год, жовтень- 400 кВт/год, листопа-450 кВт/год,грудень-800 кВт/год, січень-800 кВт/год,лютий-900 кВт/год,березень-600 кВт/год, квітень-300 кВт/год.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживача відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В скарзі посилалася на те, що рішення суду першої інстанції постановлене з грубим порушенням норм процесуального права, а саме в рішенні не відображено обставини справи в їх послідовності, а саме:

коли в 2007 році між сторонами виникли правовідносини;

обставини, на які посилався відповідач в усних поясненнях щодо договору відповідача з ОСОБА_2 в 2014 році, за яким відповідач купив у ОСОБА_2 майно без документів, підтверджуючих право власності продавця на предмет позову;

Крім того, скаржник посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме недоведеність позовних вимог також на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Також зазначила, що рішення постановлене з порушенням норм процесуального прав, а саме : порушено принцип змагальності сторін та ч.4 ст. 265 ЦПК України щодо змісту рішення, оскільки оскаржуване рішення суду не містить докази, надані до позовної заяви на підтвердження позовних вимог, не містить вмотивованої оцінки кожного аргументу позовної заяви, інформація щодо порушення чи оспорювання права, мотивів та обставин, до яких суд застосував правові норми.

Заявниця вказала на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме Правила приєднання електроустановок до електричних мереж (в редакції 2007 року та в редакції 2013 року), Правила користування електричною енергією та ст. 11 ЦКУ щодо Рішення Оболонського районного суду м. Києва № 756/9446/14-ц. Також зазначила, що судом першої інстанції не було застосовано належні до застосування норми матеріального права,однак було застосовано ст. 328 ЦКУ без зазначення до яких саме обставин.

До апеляційного суду відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва без змін.

Посилався на те, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що Відповідач без достатніх правових підстав заволодів її майном, а саме електроопорами та електричним кабелем по АДРЕСА_1.

Разом з тим, вказав на те, що позивачем не надано належних доказів, підтверджуючих її право власності на вказані електроопори та кабель. Накладна № 2399 від 05.12.2007 року про оплату 4732,85 грн. за СВ 95-2,0 в кількості 10 шт. та Брус прокладочний в кількості 10 шт., квитанція прибуткового касового ордеру ААР №1340 від 05.12.2007 року та товарний чек № СФ 1481 щодо СИП4 4х35 в кількості 250 метрів не є належним підтвердженням, що зазначені в цих документах товари є складовими саме електроопор та електрокабеля по АДРЕСА_1.

Оскільки згідно пояснень позивача про належність їй електричної опори та кабелю згідно схеми ПЛ-0,4 кВ від ТП-527, вбачається, що відповідачем було набуто та прийнято в експлуатацію, серед іншого, електричні опори та кабель СІП 4х50 L=0,650, що не відповідає закупленому позивачем кабелю.

Крім того, відповідач зазначив, що на виконання Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 між позивачем та відповідачем було укладено договір «Про користування електричною енергією» № 527012 (200828121) від 01 лютого 2008 року . Розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку, відповідно до положень п.п.19,20,21,22,30,38 ПКЕЕН.

Зазначив, що на сьогоднішній день за споживачем рахується заборгованість на суму 8218,93 грн., що підтверджується рахунками за спожиту електричну енергію та витягом з інтегрованої бази даних SAP.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2018 дану справу призначено судді-доповідачу Желепі О.В.

Ухвалою від 08 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду Київським апеляційним судом.

До апеляційного суду позивач не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнала, просила рішення суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 21.05.2014року між кооперативом « Княжий» та ПАТ Київобленерго» укладено договір купівлі - продажу № , відповідно до умов якого він передає у власність ПАТ «Київобленерго», а вони приймають і оплачують КТП-10/0,4 кв №527 та ПЛ0,4 кв віл КТП-10/0,4 кв № 527 Л-1, Л-2,Л-3.Дане майно було прийнято в експлуатації ПАТ «Київобленерго» відповідно до наказу № 470 від 26.05.2014р.

Як вбачається з наданих позивачем документів, точка приєднання будинку за адресою АДРЕСА_1 здійснено від опори № 15 ПЛ_0,4кв Л-1 від ТП-527.

У відповідності до п.2.2.3 договору приєднання електричних мереж № 3717 Н/07 від 13.12.2007р., побудовані чи реконструйовані об'єкти електромереж виконавця не передавались. Відгалуження електричної мережі від опори № 15 ПЛ-0,4 кв Л-1 від ТП-527 до електроустановок позивача на баланс відповідача не приймалось.

Позивач посилається в своїх поясненнях на те, що нею за власні кошти були придбані електроопори та електрокабель, тобто належність даної частини лінії позивачу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п.5 роз'яснено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має врахувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочині. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконності набуття права власності не встановлено судом.

За вищенаведених обставин та вимог закону, суд встановив недоведеність позивачем належності їй на праві власності електроопор та кабелю, переданих відповідачу за договором, вартість яких вона просила стягнути з відповідача в подвійному розмірі.

01 лютого 2008 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір про користування електричною енергією № 527012, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності 8 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а позивач зобов'язалася оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Місцем постачання електричної енергії - АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісячно. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата.

За період з 31.01.2014р.-21.08.2017р. інформація про фактичні показники приладу обліку вносилися 40 разів( на підставі знятих показників працівниками відповідача та наданих споживачем показів особисто чи по телефону, а також у сплачених рахунках.

Тобто судом було встановлено, що відповідач не порушував умови договору та рішення суду в частині нарахування та направлення платежів відповідно до показань обліку лічильника.

Суд також встановив, що споживач в порушення Правил та умов договору не здійснював вчасної оплати за спожиту електроенергію, а заборгованість на момент відключення становила 6 023,65грн., оскільки остання сплата було нею здійснена 13.02.2017р. в розмірі 417,00гривень.

Також, суд встановив необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача вартості недовідпущеної електричної енергії в приватне володіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з 21.08.2017 року до часу відновлення електропостачання в розмірах як за аналогічний період з 21.08.2016 року: залишок серпня 100 кВт/год, вересень-300 кВт/год, жовтень- 400 кВт/год, листопа-450 кВт/год,грудень-800 кВт/год, січень-800 кВт/год,лютий-900 кВт/год,березень-600 кВт/год, квітень-300 кВт/год.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновок суду про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи скарги про те, що позивач надала суду докази належності їй на праві власності електричних опор та кабелю, який використовує відповідач, колегія суддів не приймає так як вони спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, надання суду лише накладної № 2399 від 05.12.2007 року, квитанції прибуткового касового ордеру АнАР №1340 від 05.12.2007 року та товарного чеку № СФ 1481 щодо СИП4.

Разом з тим, судом було встановлено, що електроопори та кабель, які використовує, на даний час відповідач, для постачання електричної енергії були придбані за договором купівлі продажу у іншої особи, який не визнавався в судовому порядку не дійсним . Крім того суд встановив розбіжності між маркуванням кабелю, який придбала позивач і кабелю, який використовує відповідач.

Щодо посилань скаржника на те, що відповідач не виконує належним чином Рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/9446/14-ц, то вказане рішення суду жодним чином не стосується позовних вимог в частині зарахування до обсягу споживання позивачем електричної енергії безоплатно за рахунок зроблених позивачем витрат в 2007 році на електрифікацію АДРЕСА_1 та зарахування до обсягу споживання позивачем електричної енергії безоплатно подвійний обсяг споживання електроенергії позивачем в 2016 році до дати відновлення постачання електроенергії позивачу.

Крім того судом було встановлено, що відповідач проводив контрольні заміри та враховував показники лічильника, які надавались в телефонному режимі та зазначались в квитанціях

Щодо позовної вимоги про заборону ПАТ «Київенерго» нараховувати позивачу сплату за споживання електричної енергії без підтверджуючих документів про щомісячні показники лічильника за зазначеною адресою, то, судом було встановлено, що відповідач нарахування проводить у відповідності з вимогами закону.

Відповідно до п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісячно. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у періоді, за який здійснюється оплата.

За період з 31.01.2014р.-21.08.2017р. інформація про фактичні показники приладу обліку вносилися 40 разів( на підставі знятих показників працівниками відповідача та наданих споживачем показів особисто чи по телефону, а також у сплачених рахунках.

На даний час, як зазначає представник відповідача, споживач в порушення Правил та умов договору не здійснював вчасної оплати за спожиту електроенергію, а заборгованість на момент відключення становила 6 023,65грн., оскільки остання сплата було нею здійснена 13.02.2017р. в розмірі 417,00гривень.

Позивач ні в даній справі ні в інших судових процесах не довела неправомірне нарахування вказаної заборгованості.

У відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 затверджені Правила користування електричною енергією для населення, які є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

За пунктом 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Відповідно до п.п. 20, 21 розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Таким чином, нарахування позивачу за споживання електричної енергії здійснюється на підставі діючого законодавства і жодним чином не відповідно до рішення Рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/9446/14-ц, на яке посилається позивач.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 375 ЦПК України залишає його без змін.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.Повний текст постанови складено 09.11.2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

' Іванченко М.М.