АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 травня 2018 року

м.Харків

справа № 646/7092/17

провадження № 22-ц/790/1590/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини, визнання недійсним в 1/4 частині свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/4 частину житлової квартири в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2017 року, постановлене під головуванням судді Сорока О.П., в залі суду в місті Харкові,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини, визнання недійсним в 1/4 частині свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що під впливом обману відповідачів 03 березня 2017 року він підписав заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його дружини, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що підписуючи вказану заяву саме 03 березня 2017 року, а не 16 лютого 2017 року, він був впевнений, що підписує заяву, якою приймає спадщину у належній йому за законом частині. Нотаріус навмисно, на його думку, змінив дату підписання заяви. Вважає, що наявні підстави для визнання такої заяви недійсною відповідно до вимог ст. 230 ЦК України.

Представник приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. - Омельченко О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином, який не допускає можливості врахування самообману, як підстави для визнання недійсним правочину. Позивачем не доведено написання ним заяви про відмову від спадщини під тиском або обманом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1, який був чоловіком померлої (а.с.13, 60).

16 лютого 2017 року син ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Клопотова С.Д. із заявою про прийняття спадщини (а. с. 20).

16 лютого 2017 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса ХМНО Клопотова С.Д. заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.19).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 03.03.2017 року він та його син ОСОБА_2, звернулись до нотаріуса Клопотова С.Д. з метою оформлення спадкових прав, де ним було зазначено про намір прийняти спадщину після смерті дружини. Однак, відповідач Клопотов С.Д. запропонував позивачеві відмовитися від своєї частки у спадщині на користь свого сина, на що отримав відмову. Зазначає, що нотаріус надав йому для підпису заяву та пояснив, що це заява про прийняття спадщини, однак як виявилось пізніше, він підписав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь його сина ОСОБА_2 Вважає, що вказаними діями відповідачів, він був введений в обману, не мав можливості прочитати документ, який підписує у зв'язку з поганим зором.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1258, 1261 ЦК України передбачено, що спадкування за законом здійснюється почергово, в першу чергу спадкують діти спадкодавця, дружина/чоловік, батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1279 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Таким чином позивач мав право як відмовитись від спадщини на користь іншого спадкоємця за законом, так і протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, відкликати відмову від спадщини.

Позивач, у визначений законодавством строк з відповідною заявою не звертався.

За ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якою вмотивовано позов, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З аналізу наведених норм вбачається, що обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть, або свідомо замовчує про них.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Виходячи із загального принципу презумпції правомірності правочину, та з огляду на те, що дії нотаріуса, який прийняв заяву від позивача про відмову від спадщини, позивачем у судовому порядку не оскаржувались, вважається, що нотаріус вчинив нотаріальну дію, яка відповідає вимогам чинного законодавства України без порушень порядку вчинення такої дії.

Позивач діяв добровільно, на власний розсуд, та без будь-якого тиску або примусу щодо нього при написанні та поданні заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що вважав, що підписує заяву про прийняття спадщини, а не про відмову від спадщини.

Разом з тим, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач не звертався до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину. Лише 26.04.2017 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив не видавати документи про право власності своєму синові, оскільки має намір звертатись до суду (а.с.18).

Таким чином, колегія суддів вважає, що дії позивача свідчать про те, що він розумів, що відмовився від спадщини, тому не має права на оформлення своїх спадкових прав.

Доводи щодо неможливості прочитати зміст заяви у зв'язку із поганим зором, є недоведеними. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що на підтвердження доводів щодо неможливості прочитати заяву, позивач надав медичну документацію про стан його зору за 01.06.2017 рік, 26.07.2017 рік та 29.08.2017 рік, тобто складену через декілька місяців після звернення до нотаріуса. Рекомендована лікарями операція по зору позивачеві була проведена лише в кінці серпня 2017 року, однак до її проведення позивач самостійно писав, що підтверджується матеріалами справи.

Матеріали справи містять власноручно складену та підписану позивачем заяву від 26.04.2017 року. При цьому на заяві позивачем зазначений навіть час її подання «10 часов 15 минут» (а.с. 18), що свідчить про можливість позивача у звичайних умовах розбірливо писати та читати текст. Крім того, на відповіді ПН ХМНО Клопотова С.Д. від 25.05.2017 року ОСОБА_1 надав власноручне зауваження, датоване 30.05.2017 року.

Позивач є освітченою людиною. В суді апеляційної інстанції детально та послідовно викладав обставини справи, аналізував події. Тому немає підстав вважати, що поважний вік позивача міг вплинути на його свідомість та волевиявлення.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

А.І. Колтунова

Повний текст судового рішення виготовлено 11.05.2018 року.