Провадження № 2/161/4373/18
У Х В А Л А

12 листопада 2018 року місто ОСОБА_1

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_2 в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, в якому просить:

1) визнати незаконними та скасувати рішення Луцької міської ради:

-№26/4 від 29.06.2017р. в частині змін до п. 3.5 Програми стосовно визначення моменту включення до списку учасників Програми, а саме: «з врахуванням дати взяття на пільговий квартирний облік» та залишити чинним у первісній редакції «у порядку черговості поданих заяв»;

-№35/2 від 15.12.2017р. в частині змін до п. 3.5 Програми стосовно визначення моменту включення до списку учасників Програми, а саме: «з врахуванням дати взяття на пільговий квартирний облік» та залишити чинним у первісній редакції «у порядку черговості поданих заяв»;

-№39/15 від 28.03.2018р. в частині змін до п. 3.5 Програми стосовно визначення моменту включення до списку учасників Програми, а саме: «з врахуванням дати взяття на пільговий квартирний облік» та залишити чинним у первісній редакції «у порядку черговості поданих заяв»;

-№44/29 від 25.07.2018р. в частині змін до п. 3.5 Програми стосовно визначення моменту включення до списку учасників Програми, а саме: «з врахуванням дати взяття на пільговий квартирний облік» та залишити чинним у первісній редакції «у порядку черговості поданих заяв»;

2) визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №396-1 від 19.07.2017р.;

3) зобовязати відповідача 2 відновити становище позивача, що існувало до моменту порушення шляхом поновлення ОСОБА_2 у списку учасників Програми під №46 та позачергово надати право позивачу придбати житло за умовами Програми, у випадку якщо станом на момент набрання рішенням суду законної сили таке право реалізував інший учасник Програми за вищим номером, а ніж №46..

Ухвалою суду від 13.11.2018р. відкрито провадження у справі.

Водночас, разом з позовною заявою, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Луцькій міській раді скасовувати та змінювати, в т.ч. шляхом затвердження в новій редакції, рішення №44/29 від 25.07.2018р. до моменту набрання рішенням суду законної сили; заборонити виконавчому комітету Луцької міської ради скасовувати та змінювати рішення №396-1 від 19.07.2017р. до моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке:

Згідно з частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.79, ч.1 ст.80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, зі змісту статей 149 та 151 ЦПК України вбачається, що до предмету доказування під час розгляду заяви про забезпечення позову, зокрема входять обставини, які свідчать про те, що невжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду.

Суд вказує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В поданій заяві позивач просить забезпечити свій позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, при цьому, на порушення вимог п.3 та п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України заявник не зазначає обґрунтованості такого виду забезпечення саме для свого позову, як невжиття обраного ними такого заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вони звернулися до суд.

Отже, у відповідності з зазначеними нормами процесуального права, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, указаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149, 153, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У заяві задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_1