Справа № 265/8469/17
Провадження № 2/265/424/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 квітня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до про зняття з реєстраційного обліку та визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування вимог зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок № 25 по провулку Станіславского в місті Маріуполі, який їй за договором дарування передала її мати - ОСОБА_5, після смерті смерті 26.05.1995 року в порядку спадкування вона отримала у власність 3/10 частини житлового будинку за вищевказаною адресою на земельній ділянці з прилеглими до нього надвірними будівлями. Її син ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Після реєстрації шлюбу вони в її будинку за вищевказаною адресою не проживали, а весь час жили окремо своєю сім'єю. У 2001 році син шлюб розірвав. У 2013 році ОСОБА_7 попросила тимчасово зареєструвати її в будинку, мотивуючи тим, що без реєстрації вона не може влаштуватися на роботу. Вона погодилася і зареєструвала її. Після цього вони більш не зустрічалися, а спілкувалися тільки по телефону і вона просила знятися з реєстрації. Однак, ОСОБА_7 постійно говорила, що у неї немає вільного часу, як тільки вона зможе, то піде і зніметься з реєстрації. Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_7 з весни 2016 року живе і працює в Польській Республіці, залишаючись зареєстрованою в її будинку. У вищевказаному будинку № 25 по провулку Станіславського в місті Маріуполі вона проживає зі своєю сім'єю, і в даний час в будинку зареєстровані і проживають її чоловік ОСОБА_3І, син ОСОБА_4 і колишня невістка ОСОБА_2, яка тільки зареєстрована. Крім того, відповідачка не несе ніяких витрат з утримання будинку та прибудинкової території в належному порядку, не приймає ніякої участі в оплаті витрат комунального характеру, також при отриманні субсидії для оплати комунальних послуг вона змушена постійно надавати довідки про те, що колишня невістка не проживає в її будинку. Вважаючи, що відповідачка втратила право користування вказаним житлом, просить визнати її такою та зняти з реєстраційного обліку.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не зявилися, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримають в повному обсязі.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі департаменту.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок № 25 по провулку Станіславського в місті Маріуполі Донецької області належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 лютого 1985 року, посвідченого державним нотаріусом четвертої Жданівської державної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 632. На підставі зазначеного договору 19 лютого 1985 року Жданівським міським БТІ видано реєстраційне посвідчення та записано в реєстрову книгу за № 25612.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 січня 1997 року, виданого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, 3/10 частина будинку № 25 по провулку Станіславського в місті Маріуполі належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 10 серпня 2001 року, виданого Відділом реєстрації актів Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано.

З копії домової книги та інформації, виданої Лівобережним районним відділом надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що в будинку № 25 по провулку Станіславського в місті Маріуполі, крім позивачки, зареєстровані також ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно акту КСН «Первомайський» від 28.11.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем реєстрації не мешкає з 2013 року.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік.

Приймаючи до уваги те, що позивачка ОСОБА_1 є власником будинку № 25 по провулку Станіславського в м. Маріуполі, а відповідачка, будучи зареєстрованою у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, у позовній заяві позивачка просила суд зобовязати Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради зняти з реєстраційного обліку відповідачку.

Статтею 7 закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, зі змісту даного нормативно-правового акта вбачається, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням за законом є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання, тому вирішення питання щодо зняття відповідачки з реєстраційного обліку у спірному будинку не входить до компетенції суду, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та визнання такою, що втратила право користування житлом, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 25 по провулку Станіславського в місті Маріуполі Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 квітня 2018 року.

Суддя О.О. Костромітіна