Справа № 510/1944/16ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.18 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю не менш як пять років до відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами № 67 по вул.. Хуторна в с. Долинське Ренійського району Одеської області, земельних ділянох площею 0,1109 га (кадастровий номер :02:002:0063) та 0,2500 га (кадастровий номер :02:002:0030). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, інших спадкоємців першої, другої, третьої, четвертої черги не має. У встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Пізніше, позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померла 04.02.2016 р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4., помер 09.11.1999 р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прізвище дружини після укладення шлюбу «Кошовей»; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_3; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Хуторна, 67 в с. Долинське Ренійського району Одеської області, самочинних споруд не має, власник ОСОБА_2; копія державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,2500 га (кадастровий номер :02:002:0030), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власник ОСОБА_7; копія державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,1109 га (кадастровий номер :02:002:0063), цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власник ОСОБА_7; копія звіту ПП «Експерт центр «Авант» про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по вул.. Хуторна, 67 в с. Долинське Ренійського району Одеської області та земельної ділянки, вартість складає 223282,62 грн.; заява ОСОБА_2, адресована Ренійської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 від 17.03.2016 р.; заява ОСОБА_1, адресована Ренійської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від 17.03.2016 р.; копія протоколу опиту ОСОБА_8 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2016 р., підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 04.02.2016 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по вул.. Хуторна, 67 в с. Долинське Ренійського району Одеської області та земельних ділянок розміром 0,2500 га (кадастровий номер :02:002:0030)та 0,1109 га (кадастровий номер :02:002:0063).

Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишила, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є донька ОСОБА_2, яка є відповідачкою по справі та відмовилась від прийняття спадщини, позивач по справі по спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, що підтверджується протоколом опиту ОСОБА_8 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У встановлений законодавством строк, позивач звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім того прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Ці обставини підтверджуються заявою про прийняття спадщини від 17.03.2016 р. та протоколом опиту ОСОБА_8 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

25.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту її проживання з ОСОБА_3 .П.П. однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2011 р. до 04.02.2016 р.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 в порядку ст. 1268 ч. 3 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги відмовмвся від прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за

наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про

встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю,

постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Факт спільного проживання спадкодавця та позивачки протягом останніх п'яти років підтверджується протоколом опиту ОСОБА_8 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом четвертої черги (ст. 1264 ЦК України) після смерті ОСОБА_3 Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийня спадщину, в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України та шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець від прийняття спадщини відмовився, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього (втрата оригіналів правовстановлюючих документів).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України та в порядку ст. 1269 ч. 1 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2011 року до 04.02.2016 р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Хуторна, 67 в с. Долинське Ренійського району Одеської області, який складається з літ. А - житлового будинку, загальною площею 72,50 кв.м., житловою площею 38,70 кв.м., допоміжною площею 33,80 кв.м., літ. Б літньої кухні, № 1 огорожа, № 2 споруда, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1109 га, яка розташована на території с. Долинське Ренійського району, Одеської області, вул.. Хутірна, 67, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 194870, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0063, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на території с. Долинське Ренійського району, Одеської області, вул.. Хутірна, 67, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 396734, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0030, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін