Справа № 346/4210/18
Провадження № 22-ц/4808/204/18
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду, постановлене у складі судді Веселова В.М. 13 вересня 2018 року в м. Коломиї,

в с т а н о в и в :

28 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначила, що 28 липня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання між ними часто виникали конфлікти та сварки, вони не змогли знайти порозуміння у питанні виховання дітей та прийти до спільної думки у веденні господарства, а згодом виявилось, що у них різні погляди на сімейні цінності та життя загалом.

Посилаючись на те, що останнім часом вони фактично проживають окремо і шлюб носить формальний характер, позивач просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_3», неповнолітніх дітей залишити проживати з нею.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 вересня 2018 року позов задоволено.

Постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 28 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №28.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «ОСОБА_3».

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу залишити з матір'ю ОСОБА_3.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині визначення місця проживання дітей.

Зазначає, що суд вирішив спір про визначення місця проживання їхніх неповнолітніх дітей без обов'язкової участі представника органу опіки та піклування, без відповідного висновку щодо розв'язання спору, що свідчить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З цих підстав просить рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з нею відмовити.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористалася.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Що стосується вирішення судом вимоги ОСОБА_3 про залишення неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після розірвання шлюбу проживати з нею, то рішення суду в цій частині, на думку колегії суддів, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З аналізу наведених норм слідує, що участь органу опіки та піклування є обов'язковою за наявності спору щодо місця проживання дітей.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2018 року ОСОБА_4 подав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що з позовними вимогами згідний та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.20).

Таким чином, на час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення між сторонами не існувало спору щодо визначення місця проживання їхніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позивачем ОСОБА_3, а тому у суду не було підстав залучати до участі у справі орган опіки та піклування.

Наведеним спростовуються твердження апелянта про те, що суд вирішив спір про визначення місця проживання їхніх неповнолітніх дітей без обов'язкової участі представника органу опіки та піклування, без відповідного висновку щодо розв'язання спору, що свідчить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 вересня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 14 листопада 2018 року.