печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Захарченка В.П., позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Комбіо», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними та витребування майна (грошових коштів) із чужого незаконного володіння ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами до ПАТ «Банк Камбіо», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними та витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння. Зокрема, вимоги позивача полягають у наступному визнати незаконними дії ПАТ «Банк Камбіо» щодо перерахування грошових коштів ОСОБА_1 на рахунки наступних фізичних осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7, та зобов'язати ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 149 999,00грн. кожного. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що Банк безпідставно перерахував грошові кошти, які знаходились на рахунку Позивача, на рахунки інших невідомих їй осіб.

Так, позивач вказує на те, що 16.07.2012 з ПАТ «Банк Камбіо» нею було укладено договір відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1(мультивалютний рахунок), на якому знаходились грошові кошти ОСОБА_1 у сумі більше 5 мільйонів гривень. На початку 2015 року позивач дізналась про те, що грошові кошти з вказаного рахунку були списані на рахунку фізичних осіб, які їй не відомі , і яких вона не знає.

19 грудня 2016 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її судовий розгляд.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року закрито провадження у даній справі в частині вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв'язку з відмовою позивача ОСОБА_1 від вимог до вказаних осіб, внаслідок відсутності до них матеріальних претензій.

Зокрема згідно розписок виданих ОСОБА_1 остання отримала від ОСОБА_8 324 999,00грн. як повернення позики відповідно договору від 21.08.2014.

Також згідно розписки ОСОБА_1 отримала грошову суму раніше надану ОСОБА_9 шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок відкритий ОСОБА_9 в сумі 200 000грн.

09 лютого 2017 року від ПАТ «Банк Камбіо» надійшли письмові заперечення, згідно яких Банк заперечуючи проти задоволення вимог, вказує на те, що 16.07.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ Банк Камбіо» буо укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1(мультивалютний рахунок). На виконання умов п.2.1 Договору, Банк відкрив Позивачу мультивалютний поточний рахунок та здійснював подальше обслуговування рахунку у відповідності до нормативних актів НБУ. Зокрема, 02.09. 2014, 03.09.2014 та 09.09.2014 Банк на виконання вимог Інструкції НБУ Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2013, зареєстрованої в МЮ України 17.12.2003 за №1172/8493, виконав платіжні доручення на перерахування грошових коштів на рахунки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5 ,ОСОБА_11, ОСОБА_7Платіжні доручення оформлені у повній відповідності з нормативно-правовими актами НБУ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

14.02.2018 представником відповідача ОСОБА_3- адвокатом ОСОБА_4 подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за його необґрунтованістю та безпідставністю. Зокрема, представник наголошує на відсутності належних доказів безпідставності здійснення перерахування, відсутності претензій зі сторони позивача до банку після отримання виписки зі свого рахунку 21.03.2015, а також просила взяти до уваги обставини встановлені судовими рішеннями у інших судових справах.

14.03.2018 представником позивача подано відповідь на відзив, до якого надав копії документів, та просив врахувати їх при розгляді справи.

Під час судового розгляду встановлено, що 16 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (далі - Банк) та ОСОБА_1.(далі - Клієнт) укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1 мультивалютного , відповідно до якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно Статуту Банку, нормативно - правових актів НБУ та інших актів законодавства України.

Згідно умов даного Договору (п.4.1) клієнт має право, самостійно розпоряджатись наявними на рахунку коштами відповідно до режимів функціонування рахунків, встановлених НБУ в порядку, визначеному законодавством, за винятком обмежень, встановлених цим договором та безспірного стягнення та безакцептного списання коштів у випадках, передбачених чинним законодавством України; уповноважити іншу особу користуватись та розпоряджатись коштами на рахунку згідно довіреності, засвідченої нотаріально.

При цьому Банк зобов'язався (п.5.1) здійснювати обслуговування Клієнта при наявності належним чином оформлених розрахункових документів, поданих до Банку. Виконувати безготівкові розрахункові операції по документах, прийнятих від Клієнта в цей самий день, при умові відсутності зауважень до поданих документів.

Також встановлено, що платіжними дорученнями від 02,03 та 09 вересня 2014 року Банком були здійсненні операції щодо перерахування грошових коштів від імені Клієнта ОСОБА_1 на інших осіб, а саме ОСОБА_16(149 999,00грн.+ 149 000,00грн.), ОСОБА_19.(149 999,00грн.), ОСОБА_9 (149 999,00грн.+149 500,00грн.), ОСОБА_17(149 999,00грн.), ОСОБА_18.( 149 999,00грн.), ОСОБА_3 ( 49 150,00грн.+16000,00грн., ОСОБА_13 (149 000,00грн.).

Із розписок поданих позивачем ОСОБА_1 на підтвердження відсутності матеріальних претензій до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вбачається, що останні повернули грошові кошти які були передані ними ОСОБА_1 за договором позики, в тому числі на шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_9

Із відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» від 18.05.2016 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 працювали на відповідних посадах у Відділенні «Донецька дирекція ПАТ «БАНК КАМБІО».

19 грудня 2017 року судом за клопотанням представника відповідача витребувано довіреність видані ОСОБА_1 на розпорядження рахунком НОМЕР_2. Зокрема, згідно останньої, ОСОБА_1 20 серпня 2014 року, уповноважила ОСОБА_14, розпоряджатись на її власний розсуд рахунком НОМЕР_2.

Також встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч4 ст.190 КК України з приводу заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 під час перерахування грошових коштів з рахунку НОМЕР_2, відкритого у ПАТ «БАНК КАМБІО», в тому числі на рахунки відповідачів у даній справі. Під час здійснення досудового розслідування було отримано тимчасовий доступ до оригіналів платіжних доручень та інших документів, які стали підставою для перерахування, та здійснено їх вилучення.

Крім того, було отримано тимчасовий доступ до інформації щодо використання абонентського номеру належного позивачу ОСОБА_1, в тому числі щодо місця її знаходження у певний період.

Під час досудового розслідування також була допитана в якості свідка ОСОБА_14, яка з червня 2010 року по жовтень 2014 року обіймала посаду директора Донецької дирекції ПАТ «Банк Камбіо» .

Вказуючи на безпідставність вказаних перерахувань позивач ОСОБА_1 вказує на відсутність її волевиявлення. Так, позивач вказує на те, що підпис у платіжних дорученнях їй не належить.

На підтвердження своїх доводів представником позивача надано висновок №128/17 почеркознавчої експертизи, складений експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» ОСОБА_15 19 грудня 2017 року, згідно якої підписи від імені ОСОБА_1, зображення яких містяться у рядку «Підписи» у технічних копіях платіжних доручень №15 від 02.09.2014, №17 від 02.09.2014, №18 від 02.09.2014, №10 від 03.09.2014,№25 від 09.09.2014, платіжних доручень №15 від 02.09.2014, №17 від 02.09.2014, №18 від 02.09.2014,№10 від 03.09.2014, №25 від 09.09.2014, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Згідно ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно частини третьої статті 1068 ЦК України Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ст.1071 ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно п.32.3. цього Закону, Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. Згідно п. 32.3.1. У разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. У противному разі отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку-порушника ініціювання переказу йому суми переказу за рахунок власних коштів, сплати пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. Одночасно банк-порушник зобов'язаний після виявлення помилки негайно повідомити неналежного отримувача про здійснення помилкового переказу і про необхідність ініціювання ним переказу еквівалентної суми коштів цьому банку протягом трьох робочих днів від дати надходження такого повідомлення. Форма повідомлення банку про здійснення помилкового переказу встановлюється Національним банком України. У разі переказу банком-порушником за рахунок власних коштів суми переказу отримувачу та своєчасного повідомлення неналежного отримувача про здійснення помилкового переказу, а також своєчасного переказу неналежним отримувачем суми переказу цьому банку банк-порушник залишає цю суму у власному розпорядженні. При цьому, у разі порушення неналежним отримувачем зазначеного триденного строку, банк-порушник має право вимагати від неналежного отримувача повернення суми переказу, а також сплату пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день починаючи від дати завершення помилкового переказу до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.

32.3.2. У разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. 32.4. Працівники банку, винні в здійсненні помилкового переказу, несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також відповідно до вимог ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Оцінюючи встановлені обставини на підставі наданих сторонами доказах слід визнати відсутність достатніх підстав стверджувати про порушення Банком умов укладеного договору. Так, встановлені обставини свідчать про те, що підставою для перерахування грошових коштів були платіжні доручення зовні оформлені згідно вимог діючого законодавства. При цьому під час судового розгляду не було надано належних і допустимих доказів на підтвердженні неналежності підпису Клієнта ОСОБА_1 в останніх. Суд не приймає як належний доказ висновок експерта, наданий представником позивача та складений 19 грудня 2017 року, оскільки достовірно встановлено, що предметом дослідження останнього були копії платіжних доручень наданих позивачем (походження яких не встановлено), в той час як оригінали були вилучені та знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001192.

Слід відхилити як неналежний доказ і інформацію щодо абонентського номеру, ймовірно належного позивачу, оскільки вказані відомості самі по собі не свідчать про відсутність волевиявлення Клієнта ОСОБА_1 у здійсненні банківської операції.

Оскільки під час судового розгляду обставини якими обгрунтовувались вимоги не знайшли свого підтвердження слід відмовити у задоволенні вимог щодо незаконності дії ПАТ "БАНК КАМБІО", та відповідно у зобов'язанні відповідачів повернути грошові кошти, перераховані ним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 15,16, 1066,1071,1073 Сімейного кодексу України, ст. ст. ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Комбіо», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними та витребування майна (грошових коштів) із чужого незаконного володіння ,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд ( а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 16.10.2018.

Суддя Л.І.Цокол