Провадження №2/760/2921/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2017 р. звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів у розмірі 136000 грн., посилаючись на те, що 18 червня 2016 р. вона уклала з ТОВ «КІЙЖИТЛО» попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов'язалися в строки, встановлені в п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору, укласти Договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), згідно якого Сторона-1 (Продавець) зобов'язується передати у власність (продати) окрему квартиру, характеристики якої вказані в п.п. 1.4.2 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору («Об'єкт»), яка знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 («Будинок»), а сторона-2 (в Основному договорі - Покупець), зобов'язується прийняти у власність (купити) Об'єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі, згідно з розділом 2 Попереднього договору.

Позивач зазначає, що в подальшому, 18 червня 2016 р. між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено договір про забезпечення виконання зобов'язань №СС/Д4/234-173/Н, для підтвердження зобов'язань, що виникли у Сторін, згідно з Попереднім договором, укладеним 18 червня 2016 р., між позивачем та ТОВ «КІЙЖИТЛО», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрованим в реєстрі за №1364, щодо укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири («Основний договір»), та забезпечення виконання таких зобов'язань, Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 Попереднього договору. Вказана сума коштів після її належної оплати Стороною-2 за Договором зараховується Стороною-1 до платежів за Основним договором.

Відповідно до п. 2.1 даного договору, розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов'язань, згідно п. 1.1 розділу 1 Договору становить: 886764 грн. 30 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 147794 грн. 00 коп.

П. 2.2 даного договору передбачено, що грошові кошти у розмірі 200000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 33333 грн. 33 коп., Сторона-2 сплачує Стороні-1 у строк до 30.06.2016 р.

Грошові кошти у розмірі 686764 грн. 00 коп., Сторона-2 сплачує Стороні-1 у строк до 30.08.2016 р.

Позивач вказує, що п. 7.10 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18 червня 2016 р. визначено, що сторони погодились, що Попередній договір може бути розірваний за згодою Сторін, про що Сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення.

27 вересня 2016 р. позивач звернулася з заявою до директора ТОВ «КІЙЖИТЛО» з проханням розірвати Попередній договір та Договір забезпечення без штрафних санкцій, так як банк, в якому знаходилися її кошти знаходився на стадії ліквідації.

29 вересня 2016 р. між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про розірвання Попереднього договору, посвідчений 18 червня 2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., за реєстровим №1364.

Крім того, 29 вересня 2016 р. між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного 18 червня 2016 р. за №СС/Д4/234-173/Н.

П. 2.1 договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного 18 червня 2016 р. за №СС/Д4/234-173/Н, зазначено, що на день укладання цього Договору Сторона-2 фактично сплатила Стороні-1 на виконання Договору про забезпечення грошові кошти у розмірі - 201000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 33500 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.3 даного договору, остаточна сума, що повинна бути повернута Стороною-1 Стороні-2 становить - 201000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 33500 грн. 00 коп.

Позивач посилається на те, що відповідач в період з 07 грудня 2016 р. по 04 травня 2017 р. в рахунок виконання вимог договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного 18 червня 2016 р. за №СС/Д4/234-173/Н виплатив 65000 грн. З 04 травня 2017 р. відповідач жодних виплат більше не здійснював та почав уникати розмов про оплату залишку заборгованості.

Заборгованість ТОВ «КІЙЖИТЛО» перед позивачем становить 136000 грн.

Таким чином, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надні докази. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву від відповідача до суду не надходило.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечує позивач.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 18 червня 2016 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири.

Відповідно до п. 1.1 даного договору, за попереднім договором сторони зобов'язуються в строки, встановлені в п.п. 1.4.1 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору, укласти Договір купівлі-продажу квартири (Основний договір), згідно якого Сторона-1 (в Основному договорі - Продавець) зобов'язується передати у власність (продати) окрему квартиру, характеристики якої вказані в п.п. 1.4.2 п. 1.4 розділу 1 Попереднього договору («Об'єкт»), яка знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 («Будинок»), а сторона-2 (в Основному договорі - Покупець), зобов'язується прийняти у власність (купити) Об'єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі, згідно з розділом 2 Попереднього договору.

18 червня 2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено договір про забезпечення виконання зобов'язань №СС/Д4/234-173/Н, для підтвердження зобов'язань, що виникли у Сторін, згідно з Попереднім договором, укладеним 18 червня 2016 р., між позивачем та ТОВ «КІЙЖИТЛО», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрованим в реєстрі за №1364, щодо укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири («Основний договір»), та забезпечення виконання таких зобов'язань, Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 Попереднього договору. Вказана сума коштів після її належної оплати Стороною-2 за Договором зараховується Стороною-1 до платежів за Основним договором.

Відповідно до п. 2.1 даного договору, розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов Договору, як забезпечення виконання зобов'язань, згідно п. 1.1 розділу 1 Договору становить: 886764 грн. 30 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 147794 грн. 00 коп.

П. 2.2 даного договору визначено, що грошові кошти у розмірі 200000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 33333 грн. 33 коп., Сторона-2 сплачує Стороні-1 у строк до 30.06.2016 р.

Грошові кошти у розмірі 686764 грн. 00 коп., Сторона-2 сплачує Стороні-1 у строк до 30.08.2016 р.

Як вбачається з п. 4.3 зазначеного договору, у разі настання обставин, викладених у пункті 7.9, 7.10 розділу 7 Попереднього договору, сума грошових коштів, що фактично була сплачена Стороною-2 на рахунок Сторони-1, згідно розділу 2 Договору, повертається Стороні-2 у повному обсязі.

П. 7.10 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18 червня 2016 р. визначено, що сторони погодились, що Попередній договір може бути розірваний за згодою Сторін, про що Сторони укладають Договір про розірвання Попереднього договору та Договору забезпечення.

Встановлено, що 27 вересня 2016 р. позивач звернулася з заявою до директора ТОВ «КІЙЖИТЛО» з проханням розірвати Попередній договір та Договір забезпечення без штрафних санкцій, так як банк, в якому знаходилися її кошти знаходився на стадії ліквідації.

29 вересня 2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про розірвання Попереднього договору, посвідчений 18 червня 2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., за реєстровим №1364.

Крім того, 29 вересня 2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено Договір про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного 18 червня 2016 р. за №СС/Д4/234-173/Н.

У пункті 2.1 договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного 18 червня 2016 р. за №СС/Д4/234-173/Н, зазначено, що на день укладання цього Договору Сторона-2 фактично сплатила Стороні-1 на виконання Договору про забезпечення грошові кошти у розмірі - 201000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 33500 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.3 даного договору, остаточна сума, що повинна бути повернута Стороною-1 Стороні-2 становить - 201000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 33500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КІЙЖИТЛО» за період з 07 грудня 2016 р. по 04 травня 2017 р. в рахунок виконання вимог договору про розірвання Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного 18 червня 2016 р. за №СС/Д4/234-173/Н виплатив позивачу ОСОБА_1 65000 грн. З 04 травня 2017 р. ТОВ «КІЙЖИТЛО» жодних виплат більше не здійснював, що підтверджується виписками по картковим рахункам позивача.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ТОВ «КІЙЖИТЛО» не виконав взятих на себе зобов'язань за договором, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1360 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 626, 629, 635, 638, 652, 653, 654, 655 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Волинська, 60, поточний рахунок №3200 в АТ «УкрСиббанк» в м. Києві, МФО 351005) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 136 000 (сто тридцять шість тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЙЖИТЛО» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Волинська, 60, поточний рахунок №3200 в АТ «УкрСиббанк» в м. Києві, МФО 351005) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.