Справа № 450/968/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/6617/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

20 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, в якому просив стягнути з неї в свою користь 92 399 грн. 20 коп. інфляційних нарахувань на суму неповернутого боргу (112189 грн.); 10115 грн. - 3 % річних за просторочення виконання грошового зобов»язання та 58067 грн.56 коп. пені. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2011 року з ОСОБА_5 в його користь стягнуто 112 189,00 грн. боргу. Рішення суду відповідачем не виконувалось до квітня 2016 року, а тому вважає, що за період з 27.03.2013 року ( день набрання рішенням законної сили) до квітня 2016 року (рішення суду виконано в квітні 2016 року) з відповідача підлягає стягненню пеня, інфляційні нарахування, три відсотки річних за користування неповернутими коштами, розрахунок яких наводиться у додатках до позовної заяви.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 92 399,20 гривень інфляційних нарахувань на суму боргу та 10 115,45 гривень - три процентів річних від простроченої суми заборгованості та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 881,45 гривень.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з»ясуваням усіх обставин справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що сума боргу, яка підлягала стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2011 року у справі № 2-1316/1125/11 виражена в іноземній валюті. Враховуючи, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише гривня, а іноземна валюта, яка була предметом розписки (боргового документу) від 20.10.2009 року, індексації не підлягає, вважає, що районним судом необґрунтовано застосовано до даних правовідносин положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення районним судом не враховано, що ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов»язання, а не на невиконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов»язання як такого, що визначене іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні колегії суддів представник апелянта - ОСОБА_6 скаргу підтримав, дав пояснення, аналогічні доводам скарги. Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення по суті позовних вимог.

Позивач ОСОБА_4 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 20 жовтня 2009 року ОСОБА_5 надала ОСОБА_4 розписку у якій зазначила, що вона в строк до грудня 2009 року зобовязується сплатити на його користь 9 782 Євро за виконану роботу по спорудженню басейна. У зазначений в розписці строк відповідач з позивачем не розрахувалася, у зв»язку з чим він звертався з позовом до суду та рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2011 року його позов (ОСОБА_4Р.) було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 борг у розмірі 112 189,00 грн.

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_4 було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в ВДВС Пустомитівського РУЮ. Рішення суду боржником виконано у квітні 2016 року.

Станом на 27 березня 2016 року, період до якого позивачем проведено нарахування на суму боргу згідно позовної заяви, рішення суду від 09 вересня 2011 року залишалось не виконаним, борг відповідачем не був сплачений.

Згідно розрахунків позивача, які перевірено судом, сума інфляційних нарахувань на суму неповернутого боргу (112189 грн.) становила - 92 399 грн.20 коп.; 3 % річних - 10115 грн., які на думку колегії суддів, підставно стягнуто судом з відповідача в користь позивача за порушення грошового зобов'язання за період 27.03.2013 року по 27.03.2016 року.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що первинно зобов»язання між сторонами виникли в іноземній валюті, що вбачається із розписки, де сторонами визначено суму боргу в розмірі 9782 Євро, а тому до даних правовідносин не підлягає застосуванню ч.2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення інфляційних нарахувань, оскільки такі застосовуються лише до національної валюти України, а також що зазначена стаття поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов»язання, а не на невиконання судового рішення, на думку колегії суддів, на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2011 року (а.с.6), яке перебувало на виконанні ВДВС Пустомитівського РУЮ та у зв»язку з невиконанням якого виник даний спір, ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 коштів за договором підряду (встановлення декоративного басейну на території ресторану «Колиба» в с.Чишки Пустомитівського району Львівської області) просив стягнути з останньої 112189 грн., що на день пред»явлення позову по курсу НБУ становило 9782 Євро.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2011 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 борг в розмірі 112189 грн., тобто борг ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 рішенням суду визначено в національній валюті Україні.

А відтак, судом підставно до даних правовідносин застосовано ч.2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-2829цс16 згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобовязання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому стаття 625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобовязання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні - гривні.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.05.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_7