Справа № 344/205/18
Провадження № 2/344/2075/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на сторін відповідача: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 11.01.2015 року, стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на сторін відповідача: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 11.01.2015 року, стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивував тим, що за життя його матір, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 уклала з відповідачем, ОСОБА_2, договір довічного утримання (догляду) від 01 червня 2010 року, який було посвідчено ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 01 червня 2010 року за реєстровим №3-737. Згідно п.1.2. договору, ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності 1/2 частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, а ОСОБА_2 зобовязувалася забезпечувати ОСОБА_3 утриманням довічно, а у разі втрати здоровя також довічно доглядом. В подальшому, 16 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та відовідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про розірвання договору довічного утримання (догляду), посвідчений ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 01 червня 2010 року за реєстровим №3-737, по якому ОСОБА_3 передала у власність 1/2 частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську в обмін на довічне утримання, а ОСОБА_2 одержала у власність дану частину квартири в обмін на довічне утримання ОСОБА_3 Державним нотаріусом було зроблено відовідну відмітку на свідоцтві про право власності на житло щодо реєстрації договору від 16 листопада 2012 року про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 01 червня 2010 року. Відповідно до п.2 договору від 16 листопада 2012 року про розірвання договору довічного утримання (догляду), від 01 червня 2010 року, ОСОБА_2 на час підписання цього договору передала ОСОБА_3 по вищезазначеному договору 1/2 частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську без повернення коштів на утримання відчужувача. Так, договір довічного утримання від 01 червня 2010 року був розірваний за згодою сторін внаслідок того, що відповідачка не виконувала належним чином обовязків за договором. Зі змісту договору від 16 листопада 2012 року виливає, що договір було підписано сторонами у присутності державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори удома за адресою: АДРЕСА_2, у звязку із хворобою ОСОБА_3 Безпорадний стан перешкодив ОСОБА_3 за життя зареєструвати договір від 16 листопада 2012 року про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 01 червня 2010 року у відповідному органі. У звязку із цим постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську після смерті його матері ОСОБА_3 А тому просить визнати за позивачем право власності на 1/2 квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 11.01.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 01.11.2018 року подав до суду заяву, відповідно до якої просив позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі (а.с. 50).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду клопотання, відповідно до якого вимоги заявленого позову визнала повністю та просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 38).

Представник Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилася, попередньо подала до суду клопотання відповідно до якого просила розгляд справи проводити без участі представника Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (а.с.45).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено.

Згідно копії свідоцтва про народження Серія ІІ-ТЛ №387090 від 26.03.1970 року батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 53).

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 14.04.1994 року, виданого бюро технічної інвентаризації, квартира №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до копії Договору довічного утримання (догляду) від 01 червня 2010 року, який було посвідчено ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 01 червня 2010 року за реєстровим №3-737, ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності 1/2 частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, а ОСОБА_2 зобовязувалася забезпечувати ОСОБА_3 утриманням довічно, а у разі втрати здоровя також довічно доглядом (а.с. 13).

Згідно з копією Договору від 16 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та відовідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про розірвання договору довічного утримання (догляду), посвідчений ОСОБА_4, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 01 червня 2010 року за реєстровим №3-737, по якому ОСОБА_3 передала у власність 1/2 частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську в обмін на довічне утримання, а ОСОБА_2 одержала у власність дану частину квартири в обмін на довічне утримання ОСОБА_3 (а.с. 11).

11.01.2015 року померла ОСОБА_3 у віці 74 років, про що складено актовий запис за №57, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-НМ №202526 від 12.01.2015 року (а.с. 54).

Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 11.01.2015 року, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно видати свідоцтво про право на спадкове майно не представляється можливим (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Ч.1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент прийняття спадщини та видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на право власності на квартиру №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, а тому державним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене домоволодіння позивачу ОСОБА_1 не видано.

Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не відмовився від прийняття спадщини, відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти визнання права власності на квартиру №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, у порядку спадкування за позивачем.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири №3 в будинку №85, що на вулиці Шевченка в м.Івано-Франківську, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлої 11.01.2015 року , за ОСОБА_1 - підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 1216-1218, 1268, 1276, 1296 ЦК України, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-82 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на сторін відповідача: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 11.01.2015 року, стягнення судових витрат задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої 11.01.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 13.11.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.