Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 243/6096/16-ц

провадження № 61-12429св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),Гулька Б.І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Новікової Г. В., Біляєвої О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про визнання звільнення незаконним, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовнузаяву мотивовано тим, що ОСОБА_4 з 05 травня 2000 року працював на посаді директора Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Наказом від 23 червня 2016 року № 76-к ОСОБА_4 звільнено за пунктом третім частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків.

Вважаючи звільнення з роботи незаконним, позивач просив скасувати накази від 21 червня 2016 року № 129 та 07 жовтня 2015 року № 173 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, скасувати наказ від 01 квітня 2016 року № 58 про проведення атестації відносно нього та скасувати наказ від 23 червня 2016 року № 76-к про його звільнення на підставі пункту третього статті 40 КЗпП України, поновити його на посаді директора Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2016 року по день постановлення рішення, а також 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2016 року у складі судді Мінаєва І. М. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано наказ від 01 квітня 2016 року № 58 «Про проведення атестації» та наказ від 23 червня 2016 року № 76-к «Про звільнення директора Слов'янського регіонального виробничого управління ОСОБА_4», поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з 23 червня 2016 року, стягнуто зі Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2016 року по 18 листопада 2016 року у розмірі 56 744 грн 01 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 не пройшов атестацію працівників комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Вода Донбасу») з поважних причин, а тому звільнення позивача проведено з порушенням вимог чинного законодавства України.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2016 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 не з'явився на засідання атестації працівників КП «Вода Донбасу» та ухилявся від її проходження, тому звільнення позивача проведено з дотриманням вимог чинного законодавства України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалене судове рішення апеляційного суду у справі постановлено без з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, та з порушенням оцінки доказів.

У квітні 2017 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від КП «Компанія «Вода Донбасу», в якому викладено прохання залишити оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції без змін, оскільки воно прийнято при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 з 05 травня 2000 року працював на посаді директора Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (а. с. 56-59).

Згідно наказу від 23 червня 2016 року № 76-к ОСОБА_4 звільнено за пунктом третім частини першої статті 40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків (а. с. 5).

Відповідно до наказу від 23 червня 2016 року№ 76-к систематичне невиконання обов'язків ОСОБА_4 підтверджується: ухиленням від виконання наказу від 01 квітня 2016 року № 58 «Про проведення атестації», і нез'явленням на засідання атестаційної комісії 07 червня 2016 року; відсутністю на робочому місці в першій половині дня 08 червня 2016 року та більше трьох годин з 8-30 годин 14 червня 2016 року; порушенням трудової дисципліни через невиконання розпорядження від 30 травня 2016 року № 78 «Про передачу будівлі ремонтних бригад з балансу Слов'янського РПУ на баланс РУЕК», за що ОСОБА_4 згідно наказу № 129 «Про дисциплінарне стягнення» від 21 червня 2016 року оголошено догану; запізненням на роботу та відсутністю на селекторній нараді 17 вересня 2015 року, за що наказом № 173 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_4 було оголошено догану; недостатньою організацією роботи та відсутністю контролю за охороною праці з боку адміністрації підприємства, внаслідок чого стався нещасний випадок на підприємстві.

Діяльність підприємства здійснюється на підставі Статуту КП «Вода Донбасу» та Положення № 5 «Про Слов'янське регіональне виробниче управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в редакції від 12 листопада 2015 року.

Згідно з доповненнями до колективного договору, введеними в дію з 01 квітня 2016 року, розділ 2 «Виробничо-економічні і трудові відносини» доповнено пунктом 2.6., який визначає категорії працівників, що підлягають атестації (додаток № 17 «Перелік працівників КП «Вода Донбасу», які підлягають атестації»). Директор відокремленого підрозділу відноситься до вказаної категорії працівників.

Відповідно до наказу від 01 квітня 2016 року № 58 «Про проведення атестації», за наслідками роботи Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в 2015 році прийнято рішення про позачергову атестацію директора ОСОБА_4 у зв'язку з нещасним випадком з смертельним наслідком, що стався в звітній період, та непроходженням перевірки знань з охорони праці, з метою оцінки рівня професійної підготовки і виявлення відповідності керівника займаній посаді (стаття 7.4. Статуту підприємства, пункт 8.5. положення № 5 «Про Слов'янське регіональне виробниче управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», наказ від 11 жовтня 2010 року № 240 «Про затвердження Положення про атестацію персоналу»). Наказом визначено строк атестації 12 травня 2016 року, потім замінено на 07 червня 2016 року, та зазначено, що у випадку відсутності ОСОБА_4 в цей день на роботі з причин тимчасової непрацездатності атестація проводиться в будь-який із наступних робочих днів по закінченні тимчасової непрацездатності, без окремого попередження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 07 червня 2016 року не з'явився на засідання атестації працівників КП «Вода Донбасу». Крім того, актами від 07 червня 2016 року, 14 червня 2016 року, 15 червня 2016 року, 22 червня 2016 року, службовими записками від 08 червня 2016 року, розпорядженнями від 08 червня 2016 року, 14 червня 2016 року підтверджено ухилення ОСОБА_4 від проходження атестації та виконання розпоряджень керівника підприємства (а. с. 80-88).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За змістом статті 142 КЗпП Українитрудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

Статтею 147 КЗпП Українипередбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або незняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Як роз'яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту першого статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним, законним та обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позову, оскільки, як установив суд на підставі зібраних у справі доказів, звільнення позивача з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП Українивідбулося із дотриманням вимог, передбачених статтями 147, 148, 149 КЗпП України. Тому підстави для поновлення позивача на роботі та задоволення похідних позовних вимог про стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Правильно визначившись з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, апеляційний суд встановив дійсні обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК Українина стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускається.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І.Гулько

Д. Д. Луспеник