Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 442/3696/16-ц

провадження № 61-18685св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2018 рокув складі судді Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2016 року в складі судді Крамара О. В. скаргу визнано неподаною та повернуто заявникові.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2016 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявник подав апеляційну скаргу з пропущенням строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково вважав, що ОСОБА_4 повинен сплачувати судовий збір.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2018 року апеляційна скарга була залишена без руху, оскільки містила ряд недоліків: ОСОБА_4 слід було сплатити судовий збір у розмірі 320,00 грн та надати заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності підстав пропущення строку. Ухвалою надано строк на подання такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала судом першої інстанції постановлена 30 травня 2016 року.

25 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився 05 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга зареєстрована судом першої інстанції 17 листопада 2017 року (датована скарга 28 грудня 2017 року).

Отже, при поданні апеляційної скарги 17 листопада або 28 грудня 2017 року ОСОБА_4 пропустив строк на апеляційне оскарження, причини пропущення строку не зазначив, клопотання про поновлення строку не подав, тобто вимоги ухвали Апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2018 року не виконав.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції помилково вважав, що ОСОБА_4 повинен сплачувати судовий збір є безпідставним, оскільки у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції відмовив у зв'язку з пропущенням строку на апеляційне оскарження та відсутністю відповідного клопотання.

Інших доводів касаційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик