Справа № 308/2375/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача - Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 30.04.2009 року померла її бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. Доманинська, 177.

На день смерті бабуся проживала та була зареєстрована у будинку за адресою м.Ужгород, вул. Доманинська, 177, який згідно договору купівлі продажу від 26.10.2006 року на праві власності належить позивачці, де на даний час проживає та зареєстрована позивачка - ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є мамою позивачки та доводилась донькою померлій ОСОБА_6, своїми правами на прийняття спадщини у встановленому порядку не скористалась, оскільки була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто за місцем проживання відмінним від місця проживання спадкодавця.

Позивач вказує, що після смерті бабусі нею прийнято спадщину шляхом вступу в спадкові права та обовязки. Зокрема, починаючи з 2006 року вона проживає у будинку по вул. Доманинській, 177, а також являється його власником. Ще за життя ОСОБА_3, у звязку з продажем їй житлового будинку планувала передати ОСОБА_1 шляхом дарування земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок. Проте, за життя цього не зробила. ОСОБА_3 померла у віці 85 років.

Будучи особою, яка має право на спадкування за законом пятої черги спадкування, оскільки з моменту придбання нею будинку і датою смерті не пройшло більше пяти років, вона має намір прийняти спадщину на вищевказану земельну ділянку. При звернення до Першої ужгородської державної нотаріальної контори, нотаріус ознайомившись з поданими документами повідомив, що не може зареєструвати спадкову справу за померлою у 2009 році ОСОБА_3 без рішення суду про поновлення строку на прийняття спадщини чи встановлення факту проживання з спадкодавцем.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд встановити факт її - ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_5, постійного проживання з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла 30 квітня 2009 року, за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Доманинська, 177, у період з 26 жовтня 2006 року і до для її смерті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача - Першої Ужгородської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Підготовче судове засідання у даній справі було призначене на 10 год. 19.04.2018 року, однак учасники справи у судове засідання не зявились. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 27.04.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів, 30 квітня 2009 року у віці 85 років померла бабуся позивачки ОСОБА_3, що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії І-ФМ №084365, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої в т.ч. входить земельна ділянка, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул. Доманинська, 177, яка належала їй на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №01500111 від 24 червня 1994 року. На випадок смерті ОСОБА_3 заповіту не складала.

Згідно довідки ТОВ «Фірма «Підзамок» №188 від 19 лютого 2018 року, на день смерті - 30 квітня 2009 року, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в будинку за адресою м.Ужгород, вул. Доманинська, 177. Згідно довідки виданою Фірмою Підзамок від 19 лютого 2018 року за № 188 вбачається що на день смерті 30 квітня 2009 року ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в м.

В судовому засіданні встановлено, що будинок за адресою м.Ужгород, вул. Доманинська,177, в якому проживала спадкодавець, та який знаходиться на земельній ділянці, що входить до складу спадкового майна, згідно договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2006 року,посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого у реєстрі за № 2438, на праві приватної власності належить позивачці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується витягом КП «БТІ м. Ужгорода» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24766732 від 12.12.2009 року.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до положеннями ст.ст.1221 та 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_2, яка являється донькою спадкодавця ОСОБА_8 та відноситься до спадкоємців першої черги, своїми правами на прийняття спадщини у встановленому порядку не скористалась, про що свідчить її заява від 16.02.2018 року, в якій вона вказує, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Спадщину фактично прийняла її донька (онука спадкодавця) ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживала з бабусею починаючи з жовтня 2006 року і до її смерті, доглядала за нею та надавала їй у звязку з похилим віком необхідну допомогу.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 з жовтня 2006 року разом з спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 30.04.2009 року, в будинку за адресою м.Ужгород, вул. Доманинська, 177, на день смерті останньої, також підтверджується актом про підтвердження проживання особи за певною адресою від 28.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які є сусідами, підтверджують фактичне проживання позивачки у власному будинку разом з бабусею починаючи з моменту його придбання - з жовтня 2006 року і по даний час.

З 18 листопада 2015 року ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується відміткою у її паспорті громадянина України та довідкою ТОВ «Фірма «Підзамок» №189 від 19 лютого 2018 року.

Згідно розяснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оцінивши в сукупності всі зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до переконання, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216,-1218, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. ст.ст.2, 13, 200, 259, 263, 265, 268, 271, 354 ЦПК України ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_5, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 яка померла 30 квітня 2009 року, за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Доманинська, 177, у період з 26 жовтня 2006 року і до дня її смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя В.М. Малюк