РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/304/17

Провадження №2/568/208/18

02 листопада 2018 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Саган В.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радивилів цивільну справу за позовом, поданим ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Рівненській області та Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

в Радивилівський районний суд Рівненської області звернувся представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2з позовом до Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Рівненській області та Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкуванняза законом. Свою заяву мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мама ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. До спадкового майна входять земельні ділянки, розміром 0,92 га, кадастровичй номер НОМЕР_1 та площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, на які вона як спадкоємець за законом не отримала свідоцта про право власності, у зв'язку з тим, що П'ята Макіївська державна нотаріальна контора знаходиться на непідконтрольній українській владі території та архіви справ залишилися у м. Макіївка Донецької області. Вказала, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 26.06.2003 року секретарем Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області Климюк А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 61, за яким сертифікат на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_3 виданий на підставі рішення Радивилівської райдержадміністрації №03 від 09.01.1997р. розміром 5,03 умовних кадастрових гектарах заповіла ОСОБА_6, земельна ділянка за яким на даний час виділена в натурі і ще один заповіт, посвідчений 21.04.1993 року секретарем Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області Климюк А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 8, за яким усе майно ОСОБА_4 заповіла - ОСОБА_2

Позивач у судове засідання не з'явилася, представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, вказавши, що порушене право на власність через те, що нотаріальні контора, де заведена спадкова справа, знаходиться у м. Макіївка Донецької області, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень.

Представник відповідача Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області Костюк Ю.А. та представник третьої особи Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області Павлова О.В. в судове засідання не з'явились, подали заяви у яких вказали, що заперечень проти позову не мають, просять справу розглядати без їх присутності.

Представник Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 все своє життя прожила у с. Добриводи Радивилівського району та лише в старості її забрала до себе дочка ОСОБА_2, так як остання уже не могла сама про себе подбати. За життя, із-за спільної згоди ОСОБА_4 написала на неї заповіт на землю та віддала оригінали актів, через те, що її дочка проживала у Донецькій області та не змогла б подбати про це майно. Однак, коли ОСОБА_6 звернулася до нотаріуса після смерті спадкодавця за отриманням спадщини, но нотаріус усно повідомив про необхідність відкриття спадкової справи за місцем смерті спадкодавця. ОСОБА_6 не бажала їхати у Донецьку область до місця проживання дочки ОСОБА_4 - позивачки у справі - ОСОБА_2, а тому відправила по пошті оригінали актів на землю та просила ОСОБА_2 успадкувати цю землю, щоб ця земля не пропала. Сама ОСОБА_6 заяв про прийняття спадщини у вигляді земельних ділянок не подавала до нотаріуса та не прийняла такої спадщини, однак знає про проблему отримання свідоцтва на цю землю у ОСОБА_2 Просила, визнати за позивачкою право власності на цю землю як спадкоємця за законом.

Заслухавши пояснення представника позивача та показання свідка, повно всебічно та об'єктивно оцінивши інші докази у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом доведений і підлягає задоволенню.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.4).

Як вбачається із Домової книги, заведеної на домогосподарство, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1, за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 - позивач у справі, ОСОБА_10, ОСОБА_4 - спадкодавець (а.с. 14-15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6, сформованого 07.11.2013 р. (а.с. 5), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4, сформованого 07.11.2013 р. (а.с. 6), посвідки про народження від грудня 1945 року (а.с. 7), свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 (а.с. 8), ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_4

Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області Климюк А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 8 спадкоємцем всього майна ОСОБА_4 де б воно не було б і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належить їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, є - ОСОБА_2. ( а.с.52).

Як вбачається із заповіту від 26.06.2003 р., посвідченого секретарем Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області Климюк А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 61 (а.с. 51), ОСОБА_4 заповіла належний сертифікат на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_6, виданий на підставі рішення Радивилівської РДА № 03 від 09.01.1997 р., в розмірі 5,03 в умовних кадастрових гектарах ОСОБА_6

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_7 від 19.05.2009 р. виданого на ім'я ОСОБА_4, яка є власником земельної ділянки площею 0,92 га (а.с.10).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_8 від 29.02.2009 р. виданого на ім'я ОСОБА_4, яка є власником земельної ділянки площею 2,00 га (а.с.11).

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №52406028 та №52406129 від 25.06.2018 р. приватний нотаріус Гордійчук В.І. завів спадкову справу після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с.49-50).

Як вбачається із відповіді Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.03.2017 р. № К-363-0593 (а.с. 16), П'ята макіївська державна нотаріальна контора була перереєстрована за адресою АДРЕСА_2, але фактично не розпочала роботу, бо нотаріуси були звільні з робота, а архів нотаріальних документів залишився у м. Макіївка, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень і доступ до архіву відсутній. Таким чином, видати свідоцтво про право на спадщину заспадковою справою, заведеною після смерті ОСОБА_4 не представляється можливим.

Суд, встановивши наявність приватно-правового спору, який виник із спадкових правовідносин, при вирішенні останнього вбачає за необхідне застосування наступних норм права.

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування за законом здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст.1259 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із досліджених матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є дитиною спадкодавця ОСОБА_4, а відтак є спадкоємцем першої черги.

Із досліджених у судовому засідані заповітів та допитавши спадкоємця за заповітом ОСОБА_6 у якості свідка, суд прийшов до висновку про неприйняття спадщини за заповітом, а відтак, наявне спадкове майно підлягає спадкуванню у загальному порядку за законом.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є її дочка - ОСОБА_2, відомості щодо інших осіб, які вправі претендувати після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкування повністю або частково на земельні ділянки в ході судового розгляду не встановлено, що об'єктивно підтверджується матеріали справи та поясненнями представника позивача та свідка.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи встановлено, що позивач проживав разом із спадкодавцем та звернулася із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого заведена спадкова справа.

Разом з тим, свідоцтво на спадкове майно не було видано у зв'язку із причиною, яка не залежала від позивача, а саме, через те, що нотаріальна контора - П'ята макіївська державна нотаріальна контора, до якої звернулася спадкоємець для оформлення спадщини за покійною матір'ю, перестала функціонувати через те, що розміщена у місті Макіївка, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, держава бере на себе обов'язок у забезпеченні реалізації та захисту права на власність. Разом з тим, при вчиненні вичерпних дій позивачем по реєстрації спадкового майна в порядку, передбаченому законодавством України, ОСОБА_2 не отримала забезпечення реалізації даного права у зв'язку з тимчасовим припиненням діяльності нотаріального органу, де знаходиться спадкова справа, а відтак, дане право підлягає захисту у судовому порядку.

В матеріалах справи відсутні та в ході судового розгляду судом не здобуто доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_4 родичів такого ж ступеня споріднення, окрім позивачки ОСОБА_2

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що неотримання свідоцтв про право на спадщину не залежить від волі позивача та причина неотримання останніх є об'єктивною, а відтак на державу покладений обов'язок у її вирішенні.

А отже ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 належним чином оформила свої спадкові права, так як звернулась у встановлений строк з відповідною заявою до нотаріальної контори.

Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, інші особи не претендують на спадок, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Разом з тим, враховуючи особливість забезпечення судом права на власність, у зв'язку із неможливістю дослідження спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, суд зазначає, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі та представник позивача просив не покладати судові витрати на відповідача, а відтак, враховуючи, що сторона у справі вправі використовувати свої права на власний розсуд, у суду відсутні підтви для покладення судових витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

цивільну справу за позовом, поданим ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Держгеокадастру у Рівненській області та Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки, розміром 0,92 га, кадастровичй номер НОМЕР_1 та площею 2,00 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення - 06 листопада 2018 року.

Суддя М.В. Панчук