Справа № 209/3478/17
Провадження № 2/209/353/18
20 квітня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Полухіної Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Управління соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів державної соціальної допомоги,
Управління соціального захисту населення Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги в сумі 3434,80 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що згідно заяв відповідача від 09 вересня 2009 року та 19 серпня 2014 року, на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоровя України від 30 квітня 2002 року № 226/293/169, ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 09 вересня 2009 року по 31 серпня 2014 року та з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2019 року. При наданні документів, на підставі яких відповідачу було призначено допомогу, ОСОБА_1 зобовязалася повідомляти позивача про всі обставини, що впливають на виплату державної соціальної допомоги. 31 січня 2017 року на адресу позивача надійшло заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 листопада 2016 року про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та залишення малолітніх дітей на утриманні та вихованні ОСОБА_4. В порушення вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», відповідач приховала факт позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей та залишенні дітей на утриманні та вихованні їх батька та продовжувала отримувати державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавку за догляд за дитиною-інвалідом. Таким чином, відповідачу за період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року було надміру виплачені кошти допомоги в розмірі 3434,80 грн., оскільки вона втратила право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років та на одержання надбавки на догляд за дитиною- інвалідом віком до 6 років та була знята з обліку. Незважаючи на письмове звернення до відповідача, ОСОБА_1 добровільно кошти допомоги та надбавки управлінню не повернула.
Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно заяв ОСОБА_1 від 09 вересня 2009 року та від 19 серпня 2014 року, на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоровя України від 30 квітня 2002 року № 226/293/169, відповідачу було призначено державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 09 вересня 2009 року по 31 серпня 2014 року та з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2019 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Причина, група інвалідності визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно законодавства України з одночасним розясненням інвалідам з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.
Згідно ст. 2 вказаного вище Закону, державна соціальна допомога призначається на дітей-інвалідів віком до 18 років у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються, не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом (ч. 3 ст. 3 Закону).
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» передбачено, що на дітей-інвалідів державна соціальна допомога призначається на строку, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, але не більше як по місяць досягнення дитино-інвалідом 18-річного віку.
Згідно абз. 3 п. 2.6 Порядку на дітей-інвалідів державна соціальна допомога призначається законному представнику незалежно від того, чиї дані вказані в третій графі (прізвище, імя, по-батькові матері, батька, опікуна, піклувальника) медичного висновку про дитину-інваліда, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу.
Відповідно до ст. 8 зазначеного вище Закону заява про призначення державної соціальної допомоги на дитину-інваліда подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання; один із непрацюючих батьків, усиновитель, опікун або піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років, додатково надають довідку про те, що вони не працюють, видану за місцем проживання.
При наданні документів, на підставі яких було призначено допомогу, відповідач зобовязалася повідомляти Управління соціального захисту населення про всі обставини, які призводять до припинення виплати допомоги.
14 листопада 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська відповідач була позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та залишення малолітніх дітей на утриманні та вихованні батька дітей - ОСОБА_4 (а.с. 18-21). З цього часу відповідач втратила право на одержання державної соціальної допомоги та на надбавку.
Проте, відповідач в порушення вимог Закону України Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» не повідомила управління про позбавлення її батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_2, який є дитиною- інвалідом, та продовжувала отримувати державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною-інвалідом віком до 6 років.
Після отримання вказаного вище рішення суду, яке надійшло до управління 31 січня 2017 року, ОСОБА_1 була знята з обліку.
Відповідно до п. 3.15 Порядку, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобовязані повідомити про це місцеві органи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини.
Згідно п. 6.3 Порядку суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення.
У звязку із отриманням відповідачем у період з 01 грудня 2016 року по 31 січня 2017 року допомоги та надбавки, які вона не мала права отримувати, виникла переплата допомоги в розмірі 3434,80 грн., що підтверджується довідкою управління від 11 грудня 2017 року, розрахунок по якій перевірено судом (а.с. 22).
Не зважаючи на письмове звернення управління до відповідача про добровільне повернення надміру отриманих коштів (а.с. 23), відповідач переплату не повернула.
Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або збереглва його у себе за рахунок іншої особи (потерпілго) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відмала.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3434,80 грн. надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги.
Положення ст. 1215 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки виплати соціальної допомоги були здійсненні у зв'язку з недобросовісністю з боку відповідача.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір, оскільки позивача, п. 19 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», при зверненні до суду з цим позовом було звільнено від сплати судового збору.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Управління соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру отриманих коштів державної соціальної допомоги.
Повне судове рішення складено 25 квітня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.