Ухвала

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 127/17350/16-ц

провадження № 61-3342св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4 про відмову від позову до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказу від 28 квітня 2016 року № 43 про зміни в організації виробництва і праці та наказу від 1 серпня 2016 року №124-к про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано незаконним та скасовано наказ Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру від 1 серпня 2016 року № 124-к про звільнення позивача з посади лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру.

Зобов'язано Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер поновити ОСОБА_4 на вказаній посаді з 1 серпня 2016 року.

Стягнено з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 250 грн (без вирахування податків і обов'язкових платежів).

Рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3 300 грн допущено до негайного виконання.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнено з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 653,60 грн.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2016 року Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі. Зупинено виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року, крім поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць.

У березні 2017 року позивач подав заяву про відмову від позову, у якій просить прийняти відмову від його позову до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказу від 28 квітня 2016 року № 43 про зміни в організації виробництва і праці та наказу від 1 серпня 2016 року №124-к про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2016 року скасувати; провадження у справі закрити у зв'язку з відмовою позивача від позову, посилаючись на зміну особистих обставин.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяви про відмову від позову, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з пунктом четвертим частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

На підставі викладеного, у зв'язку з поданням позивачем ОСОБА_4 заяви про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд касаційної інстанції приймає відмову позивача від позову, визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закриває провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні положення закріплені у частині четвертій статті 7 Закону України «Про судовий збір», яка встановлює підстави та порядок повернення судового збору.

При поданні позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 204,8 грн (за три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру). Відповідно за подання касаційної скарги заявник повинен був сплатити 2 645,76 грн, проте сплатив 2 910,36 грн.

Виходячи з належного розміру судового збору, який підлягав сплаті заявником за подання касаційної скарги, Вінницькому обласному клінічному шкірно-венерологічному диспансеру з державного бюджету підлягає поверненню 1 322,88 грн (2 645,76 : 2).

Керуючись статтями 142, 206, 255, 408, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від позову до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати нечинними рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2016 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Повернути Вінницькому обласному клінічному шкірно-венерологічному диспансеру з державного бюджету 1 322,88 грн судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак