Справа № 198/241/18
У Х В А Л А

іменем України

27.04.18 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., приватного виконавця ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юрївка, заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді в цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1,

В с т а н о в и в:

В провадженні судді Юрївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О. мається цивільна справа за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розгляд якої по суті було призначено на 27.04.2018 року на 10-30 год., в приміщенні Юрївського районного суду Дніпропетровської області, з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 заявив судді Маренич С.О. відвід, про що через канцелярію суду 27.04.2018 року подав відповідну заяву, яка приєднана до матеріалів справи (ас. 30-35) та відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України.

Приватний виконавець ОСОБА_1 в судовому засіданні проти заявленого судді Маренич С.О. відводу заперечень не надав.

Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності (ас. 23), що не протиріче вимогам ч. 2 ст. 450 ЦПК України та не є перешкодою для вирішення заявленого відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Розглянувши заяву про відвід, вивчивши письмові матеріали справи та письмові докази, додані до заяви про відвід, заслухавши думку представника стягувача ОСОБА_3, приватного виконавця ОСОБА_5 щодо заявленого відводу, суд дійшов переконання, що заява про відвід судді підлягає задоволенню з наступних підстав:

-так, заявляючи відвід судді представник стягувача ОСОБА_3 зазначав, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя Маренич С.О. не може розглядати вищевказану справу, оскільки є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

В обґрунтування даного ОСОБА_3 зазначав про те, що рішенням судді Маренич С.О. від 20.07.2015 року у справі № 198/165/15-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПАТ «Златобанк» м. Київ, ФГ «Зоря» Юрївського району, ОСОБА_4 про визнання недійсною угоди про розірвання кредитного договору, визнання недійсними договорів купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок грошових сум сплачених замість боржника за кредитним договором було відмовлено у повному обсязі (ас. 38-55), при цьому рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року вищевказане рішення було скасоване та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог (ас. 56-63).

Між тим, фактично наразі суддя Маренич С.О. буде здійснювати розгляд справи в порядку судового контролю за виконанням вищевказаного рішення апеляційного суду, при цьому саму суть такого контролю буде викривлено, якщо контроль за виконанням буде здійснюватися суддею, яка прийняла рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, тобто яка не вважала, що сам позов є таким, що підлягає задоволенню. Відтак, на переконання стягувача ОСОБА_2 суддя Маренич С.О. не може неупереджено вирішувати питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення та таке саме враження складеться і у будь якого стороннього спостерігача, що є обєктивним критерієм упередженості судді, в розумінні п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини.

Окрім того, як на підставу для відводу представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 вказував і на те, що суддя Маренич С.О. по відношенню до стягувача є упередженою та необєктивною, оскільки раніше розглядала ряд справ за позовами ОСОБА_2 за участю осіб, які, в тому числі, є учасниками і цієї справи, при цьому деякі з прийнятих суддею рішень було скасовано, а відтак зазначав, що стягувач має істотні сумніви у безсторонності судді по відношенню до його справ, в звязку з чим просив задовольнити заяву про відвід.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Суд зауважує, що як на одну з підстав для відводу судді заявник посилався на те, що суддя Маренич С.О. раніше розглядала ряд справ за позовами ОСОБА_2 за участю осіб, які є учасниками і цієї справи, рішення по декільком з яких були скасовані.

Разом з тим, суд вважає, що винесення судом рішень в інших цивільних справах, а також незгода сторони з процесуальними рішеннями судді саме по собі не може бути підставою для заявлення відводу судді, а тому в цій частині підстави для відводу вважає не обґрунтованими.

Між тим, доводи представника стягувача ОСОБА_3 стосовно того, що стягувач ОСОБА_2 має сумніви в неупередженості та обєктивності судді і цілком не довіряє даному складу суду, оскільки, на думку стягувача, контроль за виконанням судового рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року не може здійснювати суддя, рішення якого про відмову у задоволенні позову було скасовано вищеназваним рішенням апеляційного суду, так як, в такому разі, саму суть такого контролю буде викривлено, є обґрунтованими та заслуговують на увагу і дані обставини можуть, на думку суду, викликати сумніви в неупередженості або обєктивності судді, як у стягувача ОСОБА_2 так і у стороннього спостерігача.

Судом приймається до уваги, що право особи на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з субєктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів у безсторонності судді, хоча обєктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні в справі «Ветштайн проти Швейцарії» Європейським судом з прав людини зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необєктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак, в майбутньому стане причиною недовіри до обєктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 року незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь - якого розумного сумніву з приводу його безсторонності визнано порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Фельдман проти України»).

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь - якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» наявність безсторонності визначається, в тому числі, і тим чи забезпечує суд умови за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

З метою зняття у стягувача ОСОБА_2 будь яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необєктивність та упередженість головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, враховуючи сформовану у стягувача ОСОБА_2 стійку позицію щодо упередженості та необєктивності судді Маренич С.О. відносно нього, суд приходить до висновку про задоволення відводу головуючому судді Маренич С.О., оскільки будь яке подальше рішення по даній цивільній справі викликатиме у ОСОБА_2 сумніви в його обєктивності та безсторонності.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 260, 261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про відвід судді Маренич С.О. по цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 - задовольнити.

Цивільну справу № 198/241/18 (провадження № 4-с/0198/1/18) передати до канцелярії Юрївського районного суду Дніпропетровської області для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України для розгляду справи.

Копію ухвали направити учасникам справи для ознайомлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.О.Маренич