Справа № 369/1729/18
Провадження №2/369/1611/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Водала А.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

25 квітня 2018 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Мотивувала тим, що вона є власником ? частини житлового будинку в м. Боярка, по вулиці Надії, 48, на підставі договору дарування ? часток житлового будинку від 07 лютого 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі № 464.

Відповідачка по справі, ОСОБА_2, є власницею ? частини вищезазначеного житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 1999 року, виданим Державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №2415.

Вказала, що усі витрати з утримання, ремонтування даного будинку несла попередня власниця, а не теперішній час несе вона. За даним будинком утворилась значна заборгованість з оплати комунальних платежів, більше 25000,00 грн., які на даний час має вона погасити. ОСОБА_2 проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, має у власності квартиру в якій проживає, іншого житла не потребує. Відповідачці по справі 10 лютого 20018 року була направлена пропозиція про укладення договору купівлі-продажу її частини спільного майна, яка залишилась без розгляду.

Так, їй стало відомо, що в мережі Інтернет, а саме на ресурсах, які призначені для розміщення обяв для продажу, зявилася обява, розміщена відповідачкою по справі, з метою відчуження спірного будинку. Позивачці, як співвласнику не надходило жодної пропозиції стосовно її купівлі, а тому вважає, що спільне сумісне нерухоме майно будинок, який розташований за адресою: м. Боярка вул. Надії 48, Києво-Святошинського району, Київської області, намагаються продати для унеможливлення подальшого розгляду справи. Вказане вище спірне майно знаходиться у власності ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про право на спадкування.

Тому просила суд накласти арешт на 1/4 будинку, який розташований за адресою: м. Боярка вул. Надії 48, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрований на імя ОСОБА_2.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що заява відповідає вимогам ст.ст. 149-151ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Вказаний вид забезпечення є співмірним із позовними вимогами що заявлятися заявником та стосуються визнання права власності на спірне майно.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст ст. 149, 150, 151, 152, 153Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 будинку, який розташований за адресою: м. Боярка вул. Надії 48, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрований на імя ОСОБА_2.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк предявлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для предявлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1, місце проживання: 08150, АДРЕСА_1, ( код НОМЕР_1)

Інформація про боржника: ОСОБА_2, місце проживання: 08150 м. Київ, вул. Лепсе, 1/28 к. 5, паспорт серія СН № 143039, виданий Дніпровським РУГУ МВС України в м. Києві, 28 травня 1996 року, код. НОМЕР_2.

Копію даної ухвали направити заявнику для предявлення до виконання та сторонам для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя