Справа № 310/9439/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі: секретаря судового засідання Вакал Н.А.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить будинок по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2016 року. Відповідно до п.5.6 вказаного договору продавці повідомили, що у відчужуваному житловому будинку на день посвідчення договору купівлі-продажу малолітніх та неповнолітніх дітей не зареєстровано, а також осіб, що мають право користування цим будинком та права зазначених осіб не порушуються. Вказане було підтверджено довідкою вуличного комітету та відомостями домової книги. Під час оформлення субсидії, з отриманої довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб у відділі реєстрації проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, дізналася, що в її будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 Відповідно до записів будинкової книги 25.01.2000 року у її будинку були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.11.2006 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зняті з реєстрації 21.11.2006 року за позовом колишнього власника ОСОБА_6 Вважає, що ОСОБА_3 є членом сім'ї колишнього власника та втратив право користування будинком на підставі ст.405 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснили, що зі слів сусідів відповідач у справі є родичем колишніх власників ОСОБА_3. Позивач з ними ніколи не була знайома. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку позивача порушує права власника будинку. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.23, 27), заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали.

Суд на підставі ст.ст.223, 280-281 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку.

Вислухавши присутніх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив таке.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 08.11.2016 року зареєстровано в реєстрі за №1692 (а.с.6-8).

У відповідності до п.5.6 Договору продавці ОСОБА_8, ОСОБА_9 повідомили що у відчужуваному житловому будинку на день посвідчення договору купівлі-продажу малолітніх та неповнолітніх дітей не зареєстровано, а також осіб, що мають право користування цим будинком та права зазначених осіб не порушуються, що підтверджено довідкою, виданою вуличним комітетом №19 та будинковою книгою.

З світлокопії будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що серед осіб, що зареєстровані, або були зареєстровані в зазначеному будинку відомості про відповідача відсутні (а.с.9-13).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду №2-4500/06 від 01.11.2006 року, яке набрало чинності 06.11.2018 року, позов ОСОБА_6 задоволено, колишніх власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.14).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради від 01.11.2018 року місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такою особою жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

З огляду на наведені вище приписи закону, право користування житловим приміщенням є похідним від права власності на нього.

З урахуванням викладеного, зібраних та досліджених по справі доказів, встановлених обставин, суд вважає, що позивач довів наявність підстав для визнання ОСОБА_3 такми, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10-13, 19, 76-83, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-79, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (АДРЕСА_1), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 14.12.2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. І. Стручкова