Справа № 344/5563/17
Провадження № 22-ц/779/396/2018
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Девляшевського В,А., ОСОБА_2,

за участю секретаря Турів О.М, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року, постановлену головуючим суддею Островським Л. Є. в м. Івано-Франківськ, по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

1. Позов заявлено 26.04.2017 (а.с. 1-5).

1.1. Зміст позовних вимог.

В березні 2017 року позивачці стало відомо, що згідно із постановою головного державного виконавця Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Стельмаха С.Л. з її пенсії в примусовому порядку в користь відповідача стягується по 20 %.

Позивачка вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено трирічний строк з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості, яке зявилось у відповідача після закінчення дії банківської платіжної картки, отриманої позивачкою 20.05.2008. Дія картки закінчилась 20.05.2010, а за вчиненням виконавчого напису відповідач звернувся лише через 5 років після виникнення права вимоги у 2015 році.

Крім того, виконавчий напис вчинено з порушенням закону, оскільки нотаріусу з заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано оригінал кредитного договору, а на підставі наданих документів не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача.

1.1.1. Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 №5700 від 16 жовтня 2015 року про стягнення з неї заборгованості в розмірі 29315,58 грн таким, що не підлягає виконанню.

1.2. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року позов задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №5700 від 16 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 29 315,58 грн у користь ПАТ КБ « Приватбанк»; стягнуто з ПАТ КБ « Приватбанк» на користь ОСОБА_4 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір в розмірі 640,0 грн.

2. Представник Банку в особі ОСОБА_6 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку (а.с. 62-67).

2.1. Обґрунтування апеляційних вимог:

- Позивачка всупереч вимогам ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б спростували наявність її заборгованості в сумі 29315,58 грн перед Банком за Кредитним договором №б/н від 07.05.2008.

- Позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки виконавчий напис вчинено у встановленому законом порядку, на підставі всіх передбачених законодавством документів, наданих Банком, та містить всю необхідну інформацію відповідно до діючого законодавства.

- Банк звернувся за вчиненням виконавчого напису в межах строків, передбачених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки напис вчинено 16.10.2015, а згідно виписки по рахунку, позичальник перестав виконувати свої зобов'язання з 31.10.2012, здійснивши останній платіж на погашення заборгованості 15.10.2012. Таким чином з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

- Кредитний договір не був виконаний належним чином (ст. 599 ЦК України), тому він продовжує діяти і до сьогодні.

2.1.1. Просять скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивачки судові витрати.

2.2. Позивачка 13.04.18 подала до апеляційного суду Заперечення на апеляційну скаргу.

2.2.1. Обґрунтування доводів Заперечення позивачки:

- Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

- Відповідач не надав доказів направлення позивачці вимоги щодо сплати заборгованості за позикою та відсотками.

- Відповідач не надав передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172), оригінал нотаріально посвідченого договору, а лише оригінал заявки позивачки на одержання платіжної картки «Кредитка універсальна» з лімітом 8000,0 грн.

- Виконавчий напис вчинено з порушенням закону, оскільки на підставі документів, наданих Відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Банку до позивачки.

- Позивачка посилається на правову позицію ВС України в постанові від 19.03.2014 (справа №6-14цс14): відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

- Банк пропустив трирічний строк з дня виникнення права вимоги, яке з'явилось у нього після закінчення дії платіжної картки 20.05.2010, а за вчиненням виконавчого напису відповідач звернувся у 2015 році через 5 років.

2.3. В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задоволити з наведених у ній мотивів.

Позивачка ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечила, вказала, що не визнає нарахування процентів, пені та штрафів у заявлених розмірах. Ніяких повідомлень, вимог від банку не отримувала. Про виконавчий напис дізналась тільки у березні 2017 року і тому не могла заперечити проти цього. Окрім того, вона не платила ніяких коштів у 2012 році. Просила законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

3. Фактичні обставини, встановлені судами.

07.05.2008 між ЗАТ «КБ «Приватбанк» (ПАТ «КБ «Приватбанк», далі Банк) та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №б/н (заяву, далі кредитний договір), за яким позивачці надано кредитний ліміт у сумі 8000,0 грн на кредитну картку «Універсальна», (а.с. 7-8, 36 копія заяви).

Згідно Виписки з рахунку боржника ОСОБА_4 станом на 31.08.2015 заборгованість останньої за кредитним договором становила 28115 грн 58 коп. (а.с. 38-39), в т.ч.:

- загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 7995,67 грн;

- загальний залишок заборгованості за відсотками 15503,91 грн;

- пеня та комісія 2800,97 грн;

- штраф (фіксована частина) 500,0 грн;

- штраф (відсоток від суми заборгованості) 1315,03 грн.

16.10.2015 за №5700 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено та набув чинності Виконавчий напис за строк 7 років 3 місяці 24 дні з 07.05.2008 по 31.08.2015 (а.с. 37) про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 29315,58 грн, з яких 27615 грн 58 коп. заборгованість за кредитним договором, 1700 грн витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису (а.с. 6, 40).

Постановою від 04.11.2015 в рамках ВП №49228401 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №5700 від 16.10.2015, виданого Дніпропетровським міським нотаріальним округом, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 27615,58 грн заборгованості та 1700 грн витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису (а.с. 10).

Постановою про звернення стягнення на доходи боржника від 16.02.2017 (ВП №49228401) постановлено розпочати стягнення з ОСОБА_4 із пенсії 20% до погашення суми боргу в сумі 29315 грн 58 коп. у користь ПАТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 9).

На а.с. 68-74 міститься виписка з рахунку ОСОБА_4 за період з 01.01.1999 по 23.01.2018.

У матеріалах, наданих нотаріусом, відсутні дані про отримання позивачкою письмової вимоги банку, а також кредитний договір нотаріусу було надано тільки заявку на отримання картки з лімітом 8000 грн.

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №5700 від 16 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 29315,58 грн у користь ПАТ КБ « Приватбанк» є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства: нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності предявлених Банком до стягнення з відповідачки сум заборгованості.

4.2. Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

4.2.1. За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

4.2.2. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

4.2.3. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

4.2.4. Про наявність спору з приводу заборгованості, на думку апеляційного суду, свідчать такі факти: 1) відсутність даних про отримання позивакою вимоги банку; 2) звернення до суду позивачки після того, коли розпочато виконавче провадження; 3) заява позивачки про наявність спору щодо розмірів заборгованості. Ці обставини вказують на те, що позивачка не знала про розміри заборгованості і не могла заперечити проти цього, а зробила це шляхом подачі позову з моменту, коли дізналась про виконавчий напис. Окрім того, в матеріалах справи відсутні дані, що в розпорядження нотаріуса було надано оригінал кредитного договору, що спростовує доводи апелянта про надання нотаріусу усіх необхідних документів.

4.2.5. Доводи апелянта, що Кредитний договір не був виконаний належним чином (ст. 599 ЦК України), тому він продовжує діяти і до сьогодні, не стосуються предмету цього спору. Розгляд справи про визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню, не є запереченням існування, чи припинення боргових зобов'язань ОСОБА_4 як позичальниці перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» за вказаним Кредитним договором.

4.2.6. Те, що позивачка не надала доказів, які б спростовували заборгованість не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки такі факти встановлюються порядком позовного провадження при розгляді спору по суті. Основне те, що у справі даних про безспірність заборгованості немає.

4.3. За таких обставин, перевіривши доводи апелянта (ст. 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за належне залишити без задоволення апеляційну скаргу, а законне та обґрунтоване рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року без змін.

Керуючись ст. 35, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27.04.2018.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_2