233 № 233/187/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участі секретаря судового засідання Ліман С.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_4, селянського фермерського господарства «Надія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Миколайпільська сільська рада Костянтинівського району Донецької області, Костянтинівська міська рада Донецької області, про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулось ОСОБА_5 «АПК-Інвест» в якому просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :25:000:0039 площею 4,4300га, укладений між ОСОБА_4 та СФГ «Надія», право оренди за яким зареєстровано 11 грудня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською міською радою та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та СФГ «Надія», щодо земельної ділянки кадастровий номер :25:000:0039 площею 4,4300, що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Костянтинівської міської ради Донецької області, № 38630772 від 11 грудня 2017 року; судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

В межах строку, встановленого законом, позивач змінив предмет та підстави позову, в звязку з чим окрім задоволення вищенаведених позовних вимог просив також суд визнати укладеним 24 грудня 2012 року договір оренди землі між позивачем та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039 площею 4,43га, розташованої на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області; терміном дії до 22 березня 2032 року; з орендною платою в розмірі 4823 гривні 53 копійки, що сплачується один раз на рік в грудні поточного року з урахуванням індексів інфляції; із встановленою діючим законодавством відповідальністю за невиплату орендної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 березня 2012 року між ОСОБА_5 «АПК-Інвест» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської сільської ради під номером 992, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в оренду позивачу земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, належну їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0173789, виданого 30 серпня 1996 року. Позивач виконує свої зобовязання за договором оренди, сплачуючи на користь відповідача орендну плату. 24 грудня 2012 року ОСОБА_4 отримала державний акт серії ЯК № 081521 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :25:000:0039. Про вказані обставини ОСОБА_4 позивача не повідомила та в порушення умов договору оренди 11 грудня 2017 року уклала з СФГ «Надія» договір оренди землі, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23842117. Обєктом вказаного договору є земельна ділянка, яка не вибувала з 24 грудня 2012 року з користування позивача та в теперішній час засіяна та обробляється ним. Посилаючись на наявність переважного права позивача на укладення договору оренди земельної ділянки, що була виділена з земель колективної власності та перейшла до приватної власності відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 «АПК-Інвест» вважає, що доцільним способом захисту його прав буде визнання укладеним відповідного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039.

Відповідач ОСОБА_4 надала відзив на позов, в якому проти вимог позивача заперечила, посилаючись на те, що земельна ділянка, яка перебувала в оренді позивача, не мала індивідуально визначених ознак, оскільки не була виділена ОСОБА_4 в натурі та перебувала у складі земель колективної власності. А отже, позивачем не надано доказів того, що обєктами договору оренди земельної частки (паю) укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «АПК-Інвест» та договору оренди індивідуально визначеної земельної ділянки укладеного між ОСОБА_4 та СФГ «Надія» є одна і таж сама земельна ділянка. Після виділення земельної ділянки позивачу в натурі та реєстрації права власності на земельну ділянку правовстановлючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив свою силу, змінився предмет оренди та статус сторін, в звязку з чим припиняється і договір оренди вказаної земельної частки (паю). При чому вимога законодавства про те, що такий договір підлягає переукладенню не свідчить про обовязок сторін його укладати. ОСОБА_4 після реєстрації свого права власності на земельну ділянку не мала волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_5 «АПК-Інвест», а отже її дії щодо укладання договору оренди з іншою особою є правомірними.

Відповідач СФГ «Надія» надало відзив на позов, в якому проти вимог позивача заперечило посилаючись на те, що під час реєстрації договору оренди укладеного між ОСОБА_4 та СФГ «Надія» в державному реєстрі речових прав були відсутні будь-які відомості про наявність іншого договору оренди вказаної земельної ділянки. Після державної реєстрації вказаного договору сторони склали акт прийому-передачі земельної ділянки. Сторонами дотримані вимоги чинного законодавства, а отже, підстав для визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та СФГ «Надія» не має.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові та в заявах по суті справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та письмових заявах по суті справи.

Представник відповідача СФГ «Надія» ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та письмових заявах по суті справи.

Представники третіх осіб - Костянтинівської міської ради та Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 1996 року ОСОБА_4 отримала сертифікат серії ДН № 0173789, виданий головою Костянтинівської районної державної адміністрації, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружківський», розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаному передувало розпорядження Голови Костянтинівської райдержадміністрації від 29 травня 1996 року № 291, яким було затверджено розмір земельної частки (пая) 4,78 умовних кадастрових гектарів сільськооподарських угідь КСП «Дружківський».

22 березня 2012 року між ОСОБА_5 «АКП-Інвест» та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної частки (паю), відповідно до умов якого орендодавець передала орендорендарю у володіння та користування для ведення товарного сільскогосподарського виробництва земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів строком на 20 років зі сплатою орендної плати. Вказаний договір було зареєстровано 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 992.

Відповідно до п.2.3 договору у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України.

22 березня 2012 року сторони склали акт приймання-передачі земельної частки (паю) до договору оренди від 22 березня 2012 року. Протягом 2012-2017 років ОСОБА_5 «АПК-Інвест» сплачувало на користь ОСОБА_4 орендну плату, на підтвердження чого надані відповідні платіжні доручення.

Позивач ОСОБА_5 «АПК-Інвест» надав власну довідку № 136-4 від 05 березня 2018 року про те, що земельна ділянка була визначена з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування згідно з схемою поділу земель колективної власності КСП «Дружківський», розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району та була передана ОСОБА_4 у користування позивачу на підставі договору оренди від 22 березня 2012 року, станом на 05 березня 2018 року на даній земельній ділянці засіяна озима пшениця.

На підставі вказаного сертифіката, заяви ОСОБА_4 на імя Костянтинівської районної державної адміністрації про передання їй у власність земельної ділянки у розмірі 4,86 га з земель з запасу колективної власності КСП «Дружківський», кадастрового плану земельної ділянки (паю), що передається у приватну власність в розмірі 4,430 га рілля, з кадастровим номером :25:000:0039, Голова Костянтинівської райдержадміністрації своїм розпорядженням від 20 грудня 2011 року № 703 затвердив технічну документацію із землеустрою щодо документів, які посвідчують право на земельну ділянку громадянам-власникам сертифікатів КСП «Дружківський», та надав земельні частки (паї) загальною площею 443,04 га, громадянам, які виявили бажання вийти з членів КСП «Дружківський» Миколайпільської сільської ради, в тому числі і ОСОБА_4- земельну ділянку :25:000:0039 площею 4,430 га (рілля).

06.12.2017 року ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 11.12.2017 року державним реєстратором Костянтинівської міської ради, та 24 грудня 2012 року ОСОБА_4, отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,4300 га з кадастровим номером :25:000:0039 серії ЯК № 081521.

З наведеного випливає, що незважаючи на те, що земельна частка (пай), право на яку мала ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії ДН № 0173789, виданого головою Костянтинівської районної державної адміністрації, не мала визначених меж в масиві земель КСП «Дружківський та її розмір обраховувався в умовних кадастрових гектарах, вона відповідає земельній ділянці з кадастровим № :25:000:0039, яка була виділена ОСОБА_4 в натурі та право власності на яку було зареєстровано нею 06.12.2017 року.

Посилання відповідачів про те, що предметом договору оренди земельної частки (паю), яка належала ОСОБА_4, та договору оренди земельної ділянки, власником якої стала ОСОБА_4 згодом, є фактично різні земельні ділянки, не спростовує висновків суду, оскільки у вказаному спорі підлягають встановленню обставини чи було порушено право позивача на використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, та законом не передбачена вимога тотожності вказаних земельних ділянок.

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 та СФГ «Надія» уклали договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :25:000:0039 площею 4,4300 га (рілля), копія якого долучена до матеріалів справи. ОСОБА_5 оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23842117 державним реєстратором Костянтинівської міської ради 06.12.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 106924309 від 11.12.2017 р., копія якого долучена до матеріалів справи. 29 листопада 2017 року сторони склали акт приймання-передачі земельної ділянки.

27 грудня 2017 року Голова СФГ «Надія» повідомив ОСОБА_5 «АПК-Інвест» про укладення договорів оренди земельних ділянок, в тому числі, і з ОСОБА_4 та просило утриматися від проведення будь-яких дій відносно них, оскільки збирається з весни їх обробляти самостійно.

Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року № 1529/99 постановлено у ході реалізації положень цього Указу, інших актів Президента України щодо реформування колективних сільськогосподарських підприємств та створення приватних (приватно-орендних) сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, які засновуються на приватній власності, а також під час укладення договорів оренди земельних часток (паїв) виходити з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Відповідно до п.17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з розділом ІХ Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

З наведених норм права вбачається, що земельним законодавством, зважаючи на тривалість процесу реформування аграрного сектору економіки, закладено принцип сталого землекористування, який, зокрема, полягає у рівному захисті прав орендаря та орендодавця земельних часток (паїв), а в подальшому, земельних ділянок виділених в натурі, що обумовлено специфікою використання обєкту договору оренди - земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Посилання відповідачів про те, що договір оренди земельної частки (паю) було припинено у звязку зі зміною статусу предмету договору та сторін є необґрунтованим, оскільки згідно з розділом ІХ Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» передбачена можливість припинення дії такого договору оренди лише у випадках, визначених цим Законом, проте зміна статусу предмета оренди та сторін не передбачена вказаним Законом як підстава для припинення договору оренди. А наявність інших підстав для припинення вказаного договору, передбачених Законом, судом встановлена не була.

Крім того, посилання відповідачів про те, що для укладання договору оренди земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_4, були відсутні будь-які перешкоди, так як в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про наявність права оренди, судом відхиляється, оскільки відповідачами не спростовується той факт, що договір оренди земельної частки (паю) був зареєстрований з дотриманнями вимог чинного на той час законодавства.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що право оренди земельної частки (паю) ОСОБА_5 «АПК-Інвест» без достатньої правової підстави було порушено її власником ОСОБА_4 та СФГ «Надія», які уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039 площею 4,4300 га (рілля), на підставі якого було зареєстроване право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23842117.

Статтею 16 ЦК України гарантується право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Оскільки судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039, площею 4,4300 га, укладений між ОСОБА_4 та селянським фермерським господарством «Надія» суперечить вимогам вищенаведених актів цивільного законодавства, вказаний правочин має бути визнаний недійсним. А отже, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в цій частині та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039, площею 4,4300 га, укладений між ОСОБА_4 та селянським фермерським господарством «Надія», право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23842117.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З наведеної норми права вбачається необхідність окрім визнання договору недійсним також скасувати запис про проведену державну реєстрацію прав оренди. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідінсть скасувати запис № 23842117 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039, площею 4,4300 га, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та селянським фермерським господарством «Надія». А отже, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання укладеним 24 грудня 2012 року договору оренди землі між позивачем та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 250000039 з наступних підстав.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту порушеного права, серед яких відсутній такий спосіб як визнання договору укладеним. Абзацом 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачена можливість захисту цивільного права або інтересу іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Оскільки судом встановлено, що сторони не погоджували будь-яких домовленостей щодо переукладання договору оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, який може бути переукладений на тих самих умовах, що і раніше укладений, або може бути змінений за згодою сторін, суд дійшов висновку про передчасність вказаної позовної вимоги.

Суд не бере до уваги висновок експерта у галузі права щодо можливості застосування до спірних правовідносин аналогію закону щодо переважного права наймача на переукладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, а також про можливість визнання договору оренди дійсним, оскільки спірні правовідносини зводяться лише до одного питання чи припиняється договір оренди земельної частки (паю) з підстави виділення земельної ділянки в натурі та реєстрації права власності на неї, проте вказане питання врегульовано законом, що виключає застосування аналогії закону відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3524 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Разом з тим, законодавством не передбачений солідарний обовязок щодо відшкодування судових витрат. А отже, з ОСОБА_4, селянського фермерського господарства «Надія» на користь приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» необхідно стягнути судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1762 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_4, селянського фермерського господарства «Надія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Миколайпільська сільська рада Костянтинівського району Донецької області, Костянтинівська міська рада Донецької області, про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039, площею 4,4300 га, укладений між ОСОБА_4 та селянським фермерським господарством «Надія», право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23842117.

Скасувати запис № 23842117 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0039, площею 4,4300 га, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та селянським фермерським господарством «Надія».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, селянського фермерського господарства «Надія» на користь приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 05 жовтня 2018 року.

Позивач: приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ», місцезнаходження: Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена, 1-а, .

Відповідачі: ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, селянське фермерське господарство «Надія», місцезнаходження: Донецька область, Костянтинівський район, с. Миколайпілля, вул. Верхня, буд. 25, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Костянтинівська міська рада Донецької області, місцезнаходження: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, буд. 260, , Миколайпільська сільська рада Костянтинівського району Донецької області, місцезнаходження: 85189, Донецька область, Костянтинівський район, с. Миколайпілля, вул. Гагаріна, буд. 46, .

Суддя