Справа №279/3267/18
номер провадження 2/279/1514/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Житомирської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 30.11.2012 року він придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки ВАЗ 21074, номер кузова ХТА210740Р0766538. Придбання вказаного автомобіля було оформлено довідкою-рахунком, як в більшості в той час оформлювалися всі угоди щодо купівлі-продажу автомобілів. В подальшому він вирішив отримати нові державні номерні знаки на придбаний автомобіль та довідався, що постановою державного виконавця відділу ДВС Черняхівського районного управління юстиції від 10.07.2013 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, в тому числі на вищевказаний автомобіль та оголошено заборону на його відчуження. На звернення щодо зняття арешту отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття.Тому, він не може розпорядитися своїм майном й повноцінно реалізувати своє право власності. Просив визнати за ним право власності на автомобіль і зобовязати відповідача зняти арешт.

Провадження у справі було відкрито в загальному позовному провадженні.

Сторони до суду не з`явились, позивач клопотав про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача ОСОБА_2 міськрайвідділу ДВС ГТУЮ Житомирської області заперечив проти позову, третя особа ОСОБА_3 причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області з 18.01.2013 року перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/0624/594 виданого 01.12.2012 року Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 боргу. Постановою державного виконавця вказаного відділу від 10.07.2013 року накладено арешт на все рухоме майно боржника, а саме ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження. В подальшому виконавче провадження було передано до ОСОБА_2 міськрайонного відділу ДВС для виконання по територіальності.

Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна містить данні про те, що 10.07.2013 року за №13787769 реєстратором: Житомирська Філія державного підприємства «Інформаційний центр» на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Черняхівського районного управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстровано обтяження на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3.

З даних довідки-рахунку №788481 від 30.11.2012 року та облікової картки №9364716 від 29.11.2012 року автомобіль марки ВАЗ 21074, номер кузова ХТА210740Р0766538 належний ОСОБА_3 було знято з обліку для реалізації та продано ОСОБА_1.

Виконавче провадження закінчено 11.08.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення). Повторно на виконання виконавчий лист не надходив.

На звернення позивача щодо зняття накладеного державним виконавцем арешту він отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 4 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

В силу п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу, повинен бути укладений в письмовій формі.

Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялись сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору.

За правилами ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 4 вказаної норми передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦПК України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно ч.2 ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля та його державна реєстрація передбачена постановою КМ України №1388 від 07.09.1998 р., якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п.2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п.4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з п.40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Відповідно до п.8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Разом з тим, частинами 1,2 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Таким чином, правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таким чином, з урахуванням викладених вище положень нормативно-правових актів законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби. Довідка-рахунок, на яку посилається позивач, є лише підставою для державної реєстрації транспортного засобу за позивачем.

Доказів звернення ОСОБА_1 із заявою для здійснення державної реєстрації придбаного ним транспортного засобу, отримання відповідних реєстраційних документів абовідмови у їх отриманні позивачем суду надано не було.

Порядок набуття права власності на транспортні засоби пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, а не здійснивши такі дії позивач не набув права власності на спірний автомобіль у визначеному законом порядку, а відтак накладення арешту на цей автомобіль не може порушувати прав останнього.

Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного вище транспортного засобу, яке надав позивач, слідує, що власником автомобіля є ОСОБА_3.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,247,263265 ЦПК України, ст.ст.203,207,208,210,328,334,640,655 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ Житомирської області, місце знаходження: м.Коростень, вул.Сосновського 28-Г, .

Третя особа: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя: Невмержицька О.А.