Дата документу 12.12.2018 Справа № 321/482/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №321/482/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження № 22-ц/807/87/18 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (колишня назва - ПАТ КБ «Приватбанк») на заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору № б/н від 03.09.2010 року отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушує зобов'язання, покладені на неї умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 31 березня 2018 року має заборгованість у розмірі 72431,06 грн., яка складається з наступного: 1943,85 грн. - заборгованість за кредитом, 61965,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4596,17 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3425,29 грн. - штраф (процентна складова), яку банк просить стягнути з відповідача, а також судовий збір.

Заочним рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не були повно та всебічно досліджені докази, які надані стороною позивача, їм надана неналежна оцінка.

Вислухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові за їх недоведеністю,суд першої інстанції зазначив, що при зверненні до суду позивачем не надано належних та допустимих доказів про наявність договірних зобов»язань між сторонами щодо отримання розміру кредиту, строків та умов користування та повернення кредиту.

Із вказаним висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення судом першої інстанції були вирішені такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно заяви - анкети про приєднання до Правил та Умов надання банківських послуг в Привтабку 03.09.2010 року відповідач ОСОБА_3 оформила на своє ім»я «заробітну карту». (а.с.5-6).

Доказів щодо оформлення кредиту та отримання його відповідачкою з погодженими сторонами умовами Банком не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, зокрема якщо ці обставини визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Позивач зобов'язаний доводити наявність у нього права вимоги саме письмовими доказами, які відповідають вимогам ст. 76-78, 95 ЦПК України.

В обґрунтування позову Банком надано розрахунок (період з 19.08.2013 року по 31.03.2018 року), згідно якого зазначають про заборгованість відповідача станом на 31 березня 2018 року у розмірі 72431,06 грн., яка складається з наступного: 1943,85 грн. - заборгованість за кредитом, 61965,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4596,17 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3425,29 грн. - штраф (процентна складова), (а.с.5).

Колегія суддів зазначає, що при дослідженні Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку, судом першої інстанції був зроблений вірний висновок стосовно щодо недоведеності наявності заборгованості, оскільки відсутні жодні відомості про встановлений розмір процентів за користування кредитом під час а також після сплину дії договору, визначеного укладеним договором, а саме на дату 03.09.2012 року, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені.

Розрахунок заборгованості позичальника сам по собі є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не був погоджений з відповідачем, тому не може бути безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Згідно із статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції по сутті вирішення справи є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем належним чином.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: