Справа № 182/5769/17
Провадження № 2/0182/699/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.04.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Тихомирова І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадок, посилаючись на такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, не склавши заповіту, його бабуся ОСОБА_4, якій на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 були її доньки від першого шлюбу - тітка позивача ОСОБА_2 та матір позивача ОСОБА_5, а також чоловік померлої - ОСОБА_6.

На дату смерті ОСОБА_4 з нею були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тому вони прийняли спадщину фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. ОСОБА_2 проживала окремо та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, які ОСОБА_6 успадкував фактично після смерті дружини ОСОБА_4, однак не оформив своїх спадкових прав. Єдиною спадкоємицею четвертої черги у порядку спадкування за законом після його смерті була ОСОБА_5, котра з 1975 року, після укладання шлюбу своєї матері ОСОБА_4 з ОСОБА_6, проживала та була зареєстрована зі своїм вітчимом за однією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, не залишивши заповіту. На день смерті їй належали спадкові права на вищезазначений будинок з надвірними будівлями: 1/2 частина - у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, та 1/2 частина - у порядку спадкування після смерті вітчима ОСОБА_6 Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 є позивач, який на дату смерті матері був зареєстрований і проживав разом із нею у спадковому будинку, та його сестра ОСОБА_3, яка проживала окремо, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася та не заперечує проти прийняття спадщини ОСОБА_1

У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадкове майно, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння та недоведеність родинного зв'язку між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 не оформила належним чином свої спадкові права після смерті матері ОСОБА_4 та вітчима ОСОБА_6, тому такий документ відсутній, як відсутні і документи, які б підтверджували родинний зв'язок між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи, що позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, він вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах позивач на своїх вимогах наполягає, відповідачі позов визнають, на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 не претендують підтверджують, що ОСОБА_5 дійсно проживала зі своїм вітчимом до його смерті та прийняла спадщину фактично (а.с.76-78,80).

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає можливим заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003 року) Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 була прийнята її чоловіком та донькою ОСОБА_5, до неї слід застосовувати правила ЦК України в ред. 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в ред.1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Натомість, ОСОБА_6, ОСОБА_5 померли на момент чинності ЦК України в ред. 2003 року, тому до їх спадщини слід застосовувати правила саме цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що бабусі позивача, ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою 12.04.1983 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-853, належав житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.20,21,35-40,81).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. За життя вона заповіту не склала, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті у відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на той час, були чоловік ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_2 (а.с.10,11,69 на зв.). ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали зі спадкодавцем до дня смерті, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року прийняли спадщину фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак, право власності на спадкове майно вони не зареєстрували у встановленому законом порядку (а.с.16 на зв.,17,25,73).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, не залишивши заповіту, ОСОБА_6 (а.с.7,48-50).

Єдиною спадкоємицею четвертою черги після смерті вітчима була ОСОБА_5, яка спадщину прийняла фактично, оскільки на дату смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із ним за однією адресою. Таким чином, ОСОБА_5 успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1: 1/2 частину -після смерті своєї матері ОСОБА_4, та 1/2 частину - після смерті вітчима ОСОБА_6, однак своїх спадкових прав на спадщину вона не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла (а.с.8). Заповіту на випадок смерті вона не склала, тому спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом є її діти: позивач та його сестра ОСОБА_3 (а.с.11,72 на зв.,83,84). ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований разом із матір'ю на дату її смерті (а.с.71 на зв.). Однак, при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв'язок між його матір'ю ОСОБА_5 та її вітчимом ОСОБА_6 (а.с.25,73).

Відповідач ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталася та не заперечує проти визнання права власності на спадок за ОСОБА_1 (а.с.78).

На підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до письмової заяви відповідача ОСОБА_2, яка міститься в матеріалах справи, її вітчим ОСОБА_6 дійсно з 1975 року проживав однією сім'єю разом із ОСОБА_5 до дня своєї смерті. Крім того, факт реєстрації за однією адресою та проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_5 підтверджується копією домової книги з відмітками про реєстрацію, актом про проживання, складеним за підписом сусідів та засвідченим головою квартального комітету № 26 м. Нікополь, довідкою квартального комітету № 26 м. Нікополь (а.с.13-19,67 на зв.,71 на зв.,82).

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, який бажає прийняти спадщину, від спадкування не усувався, а його вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судових засіданнях, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217,1223,1261,1264,1268,1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 263, 265,315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 1975 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку «А,а,а'» житловою площею 20,2 кв.м., загальною площею 42,3 кв.м., літньої кухні «Б,б», вбиральні «Г», навісу «Д», сараю «Е», літнього душу «Ж», споруджень № 1-5,І - у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення складено 27.04.2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров