Справа №443/182/18
Провадження №2/443/547/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2, звернулась в суд з позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в шлюбі. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04 січня 2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не дає жодних коштів на утримання дитини. Вона змушена самостійно забезпечувати дитині належне харчування, одяг, догляд та інші витрати. Враховуючи, що відповідач, як батько дитини, матеріальним забезпеченням сина не цікавиться, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про стягнення в її користь аліментів на утримання дитини.

Позивачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її з відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано, що підтверджується рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04 січня 2018 року по справі №443/1902/16-ц, копія якого наявна в матеріалах справи.

За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується долученою копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №158735.

З довідки №35 виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 29 січня 2018 року, вбачається, що позивачка разом з сином проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина перебуває на її утриманні.

Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов'язаний це робити.

На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; те що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов є підставним і обґрунтованим та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць .

Керуючи ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 430 ЦПК України та ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.01.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь держави судовий збір сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко