ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/1383/17-ц
Номер провадження: №22-ц/891/49/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М.І. від 01 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 17.05.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 13500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 12.06.2017 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в загальній сумі 22836,17 грн, яка складається: 1637,83 тіло кредиту, 13064,59грн - відсотки за користування кредитом, 6808,22 грн - пеня, а також штрафу (фіксована частина) у сумі 250,00 грн, та штрафу (процентна складова) у сумі 1075,53 грн, позивач просив суд стягнути зазначену заборгованість з боржника.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 12.06.2017 рік загальною сумою 22836 грн 17 коп.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились у судове засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено зобов'язання за договором кредиту щодо строків та сум погашення, що привело до виникнення заборгованості, а отже є підстави для стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 17.05.2008 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно наданого позивачем розрахунку за вказаним кредитним договором станом на 12.06.2017 рік наявна заборгованість в загальній сумі 22836,17 грн, яка складається: 1637,83 тіло кредиту, 13064,59грн відсотки за користування кредитом, 6808,22 грн пеня, а також штрафу (фіксована частина) у сумі 250,00 грн, та штрафу (процентна складова) у сумі 1075,53 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо необізнаності з Умовами та правилами надання банківських послуг спростовується заявою відповідача (а.с.11) про надання кредиту, відповідно якої він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Посилання про необізнаність відповідача про відсоткову ставку за кредитним договором спростовується підписаною ОСОБА_2 довідкою про умови кредитування з визначенням в ній умов кредитування, зокрема зазначенням процентної ставки у розмірі 36 % / а.с.12/.

Відповідно розрахунку заборгованості розмір відсоткової ставки у подальшому змінювався з 01.01.2012 року на 30 %, з 01.09.2014 року на 34,8 %, з 01.04.2015 року на 43,20%.

Відповідно до п.1.1.2.1.5 Умов та правил надання банківських послуг боржник зобовязаний отримувати виписки про стан рахунку та про здійснені операції по картковим рахункам і згідно з п.1.1.2.1.6 Умов та правил у разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_4 зобов»язаний звернутися до ОСОБА_4 для розірвання договору і погашення всієї суми заборгованості, що виникла перед ОСОБА_4.

Щодо зміни кредитного ліміту, позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку та позичальник дає банку право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. (п. 2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг ).

Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 отримував кредитні кошти та користувався ними, частково погашаючи заборгованість, що свідчить про згоду на підвищення кредитного ліміту та пролонгацію договору, у зв'язку із чим твердження апелянта в наведеній частині не грунтується на наявних у справі доказах.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем позовні вимоги не визнавались спростовуються заявою ОСОБА_2 про повне визнання позову і прохання розглядати справу у його відсутність (а.с.65), яка й була врахована судом при вирішенні спору у відповідності до положень ч.1 ст.82 ЦПК України.

Посилання на наявність підстав для зменшення суми неустойки, оскільки вона є більшою ніж розмір боргу, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки відповідно розрахунку, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, загальна сума заборгованості складається не лише з тілу кредиту, а й з відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами і значно перевищує суму нарахованої пені, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 551 ЦК України, що було враховано судом першої інстанції в ході вирішення спору.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції перевірив доводи позивача та дослідив надані докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що ухвалена у малозначній справі.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_1