Справа № 159/1031/18
Провадження № 2/159/515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 02.03.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.05.11 р. на її користь на утримання сина ОСОБА_3, 23.02.06 р. н., із 350 грн. щомісячно до 1 100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі. 23.02.06 р. у сторін народилась спільна дитина син ОСОБА_3. 23.11.09 р. шлюб сторін було розірвано. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.05.11 р. було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаної вище спільної дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.11 р. і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на її утримані перебуває ще дочка ОСОБА_4, 24.01.12 р. н.. На даний час розмір стягуваних аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, так як рівень її матеріального забезпечення постійно зростає; вона не може самостійно забезпечити усім необхідним спільну дитину сторін, а відповідач добровільно не бажає збільшити розмір аліментів на утримання останньої. Покликаючись на ст. 180, ч. 1 ст. 192, ст. 141, ч. 2 ст. 182 СК України, судову практику, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», зазначає, що вважає, що відповідач як батько дитини, має обов"язок забезпечити утримання дитині у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць для дитини певного віку задля забезпечення належного збереження її здоров»я, розвитку. Зазначає, що після ухвалення судового рішення від 05.05.11 р. розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Вона працює прибиральницею у КЗ «Волинська обласна лікарня «Хоспіс» і має мізерний доход. Чи працює відповідач, їй не відомо. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 04.04.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з копії паспорта позивача, вона є ОСОБА_5 Євгенієвною, а не ОСОБА_5, як про це зазначає позивач у своїй позовній заяві. Позивач є 01.04.76 р. н., у шлюбі з відповідачем, який є 1979 р. н., перебувала з 30.04.04 р. по 23.11.09 р., коли шлюб було розірвано.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії I - ЕГ № 023265, виданого відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 07.03.06 р., сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, 23.02.06 р. н..

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1 - ЕГ № 150470, виданого відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області 07.02.12 р., позивач, крім цього, має на своєму утриманні також спільну з ОСОБА_6 неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_4, 24.01.12 р. н..

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської обл. 20.06.11 р. на виконання рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 05.05.11 р. у цивільній справі № 2 571/1 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, що набрало законної сили 25.05.11 р., дійсно, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання вищезазначеної спільної неповнолітньої дитини сторін сина ОСОБА_3, 23.02.06 р. н., у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.11 р. і до досягнення дитиною повноліття.

З наведеного вище суд робить висновок про доведеність позивачем таких обставин як наявність у сторін спільної неповнолітньої дитини, на утримання якої аліменти було стягнуто з відповідача на користь позивача у судовому порядку за судовим рішенням від 05.05.11 р. у сумі 350 грн. на місяць до повноліття дитини. Після ухвалення вказаного вище судового рішення майновий стан позивача погвіршився, так яу не лише збільшився розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповіднолго віку, а й з 2012 р. вона має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Наведені вище доводи позивача є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до копії довідки № 4 від 01.03.18 р., виданої КЗ «Волинська обласна лікарня «Хоспіс» м. Ковель», позивач працює та має доход, що у період з жовтня 2017 р. по лютий 2018 р. склав у загальній сумі 15 987 грн. 68 коп..

Відповідно до довідки № 184 від 22.02.18 р., виданої управлінням соцзахисту населення виконкому Ковельської міськради Волинської області, позивач є отримувачем тимчасової допомоги на дитину.

Наведеним вище стверджується наявність на даний час у позивача сталого доходу та двох неповнолітніх утриманців.

Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

до Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище спільну неповнолітню дитину, аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку за рішенням суду від 05.05.11 р. у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно; та що позивач має сталий доход і двох утриманців; що позивач має сталий доход.

У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону.

Суд враховує, що на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розпорядженні суду не було відомостей про те, що сторони працювали та мали той чи інший розмір чи вид доходу.

На даний час позивач не надала суду доказів того, що відповідач, зокрема, має доход, хоча суд враховує, що такі доводи її позовної заяви відповідачем не оспорені, у т. ч. засобом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи спільної дитини сторін здоров»я, позивач суду також не надала.

Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо; наявністю на її утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, яка народилась вже у 2012 р.. Однак, з врахуванням даних копії виконавчого листа, на час ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач не працювала, та, відповідно, доходу не мала; а в даний час вона працює та має доход. Тому суд критично оцінює доводи позивача про зменшення розміру її доходу від зайнятості (роду заняття).

Не є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та може бути задоволена судом, вимога позивача про стягнення аліментів у вказаній нею твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема, вимога про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавчо, задекларовано у СК України (ст. 182 СК України).

Однак, суд вважає, що стягувати аліменти у такому форматі та такому формулюванні, як про це просить позивач, підстав немає, так як основна позовна вимога позивача - стягнення у більшому розмірі аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Розмір же прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як і сам вік дитини, не є сталими величинами, прогнозовано та перспективно змінюються (збільшуються), що призведе до періодичного - кожного разу із збільшенням прожиткового мінімуму та із дорослішанням дитини - збільшення розміру аліментів, що є невірним та суперечить самому поняттю - визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час.

Рішення суду в межах розміру суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 280, 281, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, 79 р. н. на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, 23.02.06 р. н., за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.05.11 р. у твердій грошовій сумі.

Стягувати з ОСОБА_2, 07.04.79 р. н., на користь ОСОБА_1, 01.04.76 р. н., і. н. НОМЕР_1, на утримання неповнолітньої дитини- сина ОСОБА_3, 23.02.06 р. н., аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 100 (одна тисяча сто) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням, та до досягнення дитиною повноліття.

В рештів позову - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, 07.04.79 р. н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. 17 го Вересня, 4, на доход держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1, 01.04.76 р. н., і. н. НОМЕР_1, паспорт серії АС № 965338, адреса проживання: 45002, м. Ковель Волинської області, вул. Суворова, 1/2.

Відповідач - ОСОБА_2, 07.04.79 р. н., адреса проживання:45030, с. Мощена Ковельського району Волинської області, вул. 17 го Вересня, 4.

Головуючий:ОСОБА_7