печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Чепізі Є. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у порядку процесуального правонаступництва Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі рішення Постійно діючого незалежного третейського суду при ВГО «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 травня 2014 року у справі № 39/13 про стягнення несплачених процентів з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у зв'язку із укладенням договорів відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, на підставі яких право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перейшло до заявника.

У судове засідання учасники розгляду не з'явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

28 травня 2014 року Постійно діючим незалежним третейським судом при ВГО «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» ухвалено рішення № 39/13 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК» суми заборгованості за кредитним договором № 869-003/08Р від 18 грудня 2008 року у розмірі 126 205, 05 грн та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 1 512, 05 грн /а. с. 5-9/.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року за заявою стягувача ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК», постановлено видати виконавчі листи, згідно з рішенням Постійно діючого незалежного третейського суду при ВГО «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 травня 2014 року у справі № 39/13 /а. с. 26/.

Обґрунтовуючи вимогу щодо заміни сторони виконавчого провадження заявник вказав, що 31 травня 2017 року між ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 869-003/08Р від 18 лютого 2008 року та договорами поруки № 869-003/08Р-01, 869-003/08Р-1, які були укладені між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 31 травня 2017 року, кредитний договір № № 869-003/08Р від 18 лютого 2008 року, укладений між первісним кредитором, ОСОБА_2, поручителями виконання якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, міститься у переліку кредитних договорів, позичальників та договорів іпотеки, договорів застави, договорів поруки, за якими здійснюється відступлення права вимоги /а. с. 50/.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об'єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов'язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов'язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то в п. 5 ст. 8 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною п'ятою ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопад 2013 року (справа № 6-122цс13), заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга ст. 11 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 1-20, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у порядку процесуального правонаступництва Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі рішення Постійно діючого незалежного третейського суду при ВГО «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 28 травня 2014 року у справі № 39/13 про стягнення несплачених процентів з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, поштовий індекс 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32) як на правонаступника за правом грошової вимоги до боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова