Справа № 299/2592/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Виноградівського районного суду ухваленого 23 листопада 2017 року головуючим суддею Бак М.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 18.02.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованості на суму 10977,90 грн., яку і просив стягнути з ОСОБА_2

Заочним рішення Виноградівського районного суду від 23 листопада 2017 року у задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить таке скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що банком доведено факт укладення між сторонами кредитного договору, а суд помилково не взяв до уваги певні докази.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що банком не надано всіх складових договору, а тому, факт його укладення не доведений.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України) на підставі заповнення відповідної заяви (а.с.7). Відповідно до нього ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У даній заяві зазначено, що ОСОБА_2 ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

Свою згоду з Умовами та Правилами ОСОБА_2 висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав. Вказані Умови і Правила наявні в матеріалах справи (а.с. 9-14).

ОСОБА_3, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладення кредитного договору та його умов між сторонами.

З тексту судового рішення слідує, що суд не оцінював як доказ надані банком вищевказані Умови та Правила. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що такий висновок суду про виключення даних документів як доказів з числа досліджуваних ґрунтується виключно на тому, що Умови та Правила викладені на російській мові, а тому, не відповідають приписам ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про засади державної мовної політики» з наступних підстав.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 28 лютого 2018 року № 2-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), ОСОБА_3 України "Про засади державної мовної політики" від 3 липня 2012 року № 5029-VI зі змінами. ОСОБА_3 України "Про засади державної мовної політики" від 3 липня 2012 року № 5029-VI зі змінами, втратив чинність та не може бути застосований.

Таким чином, суд помилково вважав даний доказ недопустимим. При цьому сам відповідач жодним чином не заперечує ні факт укладення кредитного договору на таких умовах, ні жодні докази надані банком на підтвердження своїх позовних вимог.

Виходячи з умов п. 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг до обов?язків позичальника входить погашення заборгованості по Кредиту, по відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених даним Договором.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить загальну суму 10977,90 грн., яка складається з: 1166,49 грн. заборгованості по тілу кредиту; 9050,56 грн. заборгованості по відсоткам; 250 грн. штраф (фіксована складова); 510,85 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

Правильність такого розрахунку ніким не оспорюється, а тому, він береться до уваги колегією суддів.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що предявлений позов доведений належними доказами, а тому, підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору сплаченого за предявлення позову в розмірі 1600 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1760 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 23 листопада 2017 року, скасувати та ухвалити в справі постанову суду про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (90300, Виноградівський район, м. Виноградів, вул. Б.Хмельницького, 42, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, Набережна Перемоги, 50, ) виниклу станом на 31.07.2017 року заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2008 року в розмірі на загальну суму 10977 (десять тисяч девятсот сімдесят сім) гривень 90 (девяносто) копійок, яка складається з: 1166,49 грн. заборгованості по тілу кредиту; 9050,56 грн. заборгованості по відсоткам; 250 грн. штраф (фіксована складова) та 510,85 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_4 (90300, Виноградівський район, м. Виноградів, вул. Б.Хмельницького, 42, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, Набережна Перемоги, 50, ) судові витрати у розмірі 3360 грн., судового.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді