Справа № 368/1757/18
Провадження: № 2 -о/368/62/18
Рішення

Іменем України

"12" грудня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Салій Я.С.

За участі сторін процесу:

Заявник - ОСОБА_1

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3, заінтересована особа, - Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_3, заінтересована особа, - Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту народження дитини, в якій заявник просив суд винести рішення на підставі якого:

- встановити факт народження дитини чоловічої статі 05 вересня 2018 року у м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна, а також встановити дані про його батьків, батько ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, місце проживання Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31.

Мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31;

-допустити негайне виконання рішення у справі.

11.12.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

11.12.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 317, 318 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до судового слухання на 08 год. 00 хв. 12.12.2018 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2018 року, заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині його заяви.

В судове засідання, яке відбулося 12.12.2018 року, заявник ОСОБА_3 не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява заявника, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, прибути не може в судове засідання з поважних причин, - догляд за малолітньою дитиною, вимоги, викладені в заяві, - підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2018 року, представник заінтересованої особи, - Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, - ОСОБА_2 підтримала вимоги, викладені в заяві, вважала їх обгрунтованими, та такими, які відповідають діючому законодавсту України, що регулює справи даної категорії.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними предстаниками дитини до будь якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно, враховуючи вищевкзану норму процесуального Закону, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором заявника.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Заявниками по даній справі є громадяни України:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України серії СМ 169090, виданий 24 жовтня 2000 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання, - Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка місто Саки, Автономна Республіка Крим, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії ЕТ 157785, виданий15 жовтня 2008 року Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання, - Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31;

Заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ОК № 178720, яке видане (повторно) 29 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка місто Саки, Автономна Республіка Крим, Україна, громадянка ОСОБА_5, зареєстрували шлюб 03 вересня 2008 року, про що 03 вересня 2008 року складено відповідний актовий запис за № 568.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_1.

Дружини ОСОБА_1.

Місце державної реєстрації, - відділ державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим.

Станом на час подання заяви, а саме, - станом на 11.12.2018 року заявники по справі, - ОСОБА_1, ОСОБА_3 постійно проживають за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31, тобто, проживають на тимчасово окупованій території України, а тому заява подана належними заявниками, та, відповідно, повинна розглядатися в порядку, та на умовах, які зазначені в ст. 317 ЦПК України.

Суд зазначає, що правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно зі статтею 3 цього закону визначено межі тимчасово окупованої території:

- сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

- внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

- повітряний простір над вищезазначеними територіями.

Відповідно до статті 1 того ж закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

17 березня 2015 року Верховна Рада також визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони Донецької та Луганської областей.

Що стосується вимог, викладених в заяві щодо встановлення факту народження дитини у сторін, то дані вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Особа, відносно якої судом встановлюється юридичний факт, - дитина, - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце народження, - м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна, (тимчасово окупована територія України).

Даний факт підтверджується наступними документами:

- свіцтвом про народження серії І АЯ № 794663, яке идан14 вересня2018 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим, в якому зазначено, що ОСОБА_6 наодився 05.09.2018 року в м. Євпаторія, Республік Крим, Російська Федерація, про що 14 вересня 2018 року складено запис акту про народження № 917.

В графі «батько» зазначений ОСОБА_1, - заявник по даній справі.

В графі мати» зазначена ОСОБА_3, - заявник по дній справі.

Дійсно, вищеперелічені документи є недійсними на території України, проте, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 1207-VІІ).

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 звертався до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для отримання свідоцтва про народження дитини, - сина, відповідного зразка, після народження дитини.

В свою чергу, заінтересована особа, - Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації факту ноження дитини у зявника, надавши заявник вмотивовану відповідь наступного змісту:

- Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області розглянув документи, подані для державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 05 вересня 2018 року у ОСОБА_3.

Свідоцтво про народження видане 14 вересня 2018 року серія І АЯ № 794663 Євпаторійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Відповідно до частини четвертої ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультативної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що народження не може бути зареєстроване, так як відутні документи, що підтверджують факт народження.

Враховуючи викладене, у проведенні державної реєстраії народження на підставі пред»явлених документів відмовити.

Відповідно, заінтересована осба по даній справі, - Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив Заявнику у проведенні державної реєстрації народження його сина, оскільки заявником для підтвердження факту народження його сина, - ОСОБА_6 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки подані заявником документи не мають юридичної сили на території Держава Україна, а тому інформація, що міститься в них не має юридичної сили, що і змусило заявника ОСОБА_1 звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту народження дитини.

Проте, суд в даному випадку зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. ст. з, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "Намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, - реєстрація народження, смертей і шлюбів.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в Інформаційному листі "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VІІІ "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", вих. №9- 1130/0/4-16 від 15.04.2016 в п. з "Щодо належних та допустимих доказів на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" зазначив:

- "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керувавався положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договорних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті оержави та міжнаройні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами) що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ".

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи "Намібійські винятки", сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів (про поховання, про смерть особи, свідоцтва про смерть), виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як належні та допустимі докази на підтвердження факту народження дитини у Заявників, оскільки можливості збору доказів народження дитини заявників на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, які гарантовані Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає наступний письмовий доказ:

- свіцтво про народження серії І АЯ № 794663, яке видане 14 вересня 2018 року Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим, належним, допустимим, достовірним, достатнім доказом в даному цивільному провадженні на встановлення факту народження дитини з урахуванням положень ст.ст. 76 - 80 ЦПК України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз»яснень, викладених в пункті 1 Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за нормами ЦПК в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Наведений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ст. 317 ЦПК України:

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення нравочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52 / 5, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження, - (форма № 103 / о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), яке видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування і форми власності, де приймаються пологи.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, (форма № 103-1 / о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 № 545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024, (зі змінами), (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), і висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою в додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 № 9.

Згідно п.4 ч.4 ст.13 Закону за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані або призначені в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Отже, враховуючи вищенаведені роз»яснення та положення ЦПК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту народження дитини залежить виконання заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 батьківських обов»язків, здійснення особистих немайнових прав, а також відновлення прав заявників, як батьків дитини щодо реєстрації її народження, суд вважає за необхідне встановити факт народження дитини, - хлопчика, - ОСОБА_6, який народився 05.09.2018 року в м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна, батьком якого є ОСОБА_1, а матір»ю, - ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене, керуючись «Правила державної реєстрації актів цивільного стану», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990 VIII, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268, п. 7 ч. 1 ст. 315, 316, 317, 31 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3, заінтересована особа, - Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, - задовольнити.

Встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, чоловічої статі, сина, - ОСОБА_6, який народився 5 вересня 2018 року у місті Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна, а також встановити дані про його батьків:

Батько ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України серії СМ 169090, виданий 24 жовтня 2000 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання, - Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка місто Саки, Автономна Республіка Крим, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії ЕТ 157785, виданий15 жовтня 2008 року Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання, - Україна, Автономна Республіка Крим, місто Євпаторія, вул. Московська, буд. 46 а, кв. 31;

Рішення підлягає негайному виконанню з моменту проголошення на підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України.

Рішення оскаржується в загальному порядку на підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України, проте, оскарження даного рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.