Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 761/36333/14-ц

провадження № 61-10884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року у складі судді Гриньковської Н. Ю. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року у складі колегії суддів Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» ( далі - ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК») про визнання поруки припиненою.

Позов мотивований тим, що 04 березня 2008 року між ВАТ КБ «Експобанк» та позивачем було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася відповідати перед банком за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4 за договором № 56/2008 USD.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Зобов'язання за указаним кредитним договором боржник не виконав.

Договір поруки не містить умов, щодо згоди поручителя відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у разі переводу боргу за основним зобов'язанням, і позивач такої згоди не давала.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 просила суд визнати договір поруки від 04 березня 2008 року припиненим з дня смерті боржника.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року, позов задоволено.

Визнано припиненим з 11 вересня 2013 року договір поруки від 04 березня 2008 року, укладений між ВАТ КБ «ЕКСПОБАНК» та ОСОБА_3, на виконання кредитного договору № 56/2008 USD. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позичальник за кредитним договором помер, а позивач не надавав своєї згоди поручатися за виконання кредитних зобов'язань третіми особами, а тому порука є припиненою.

У січні 2016 року до суду надійшла касаційна скарга ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з боржника -ОСОБА_4 та поручителя - ОСОБА_3 заборгованість за договором кредиту, а тому наявний обов'язок останнього виконати зобов'язання.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2018 року справу № 761/36333/14-ц призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд установив, що 04 березня 2008 року між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Експобанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 35 873 доларів США, а також взяв на себе зобов'язання повернути їх та сплатити відсотки у розмірі 12 % річних.

04 березня 2008 року між ВАТ КБ «Експобанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов'язалася перед позивачем відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань позичальника, які виникають з вказаного вище кредитного договору.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за кредитом в розмірі 453 541,84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. Зазначене рішення набрало законної сили.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі за № 6-2013цс16

Суд першої інстанції всупереч положенням статей 213, 214 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) не врахував, що припинення основного зобов'язання внаслідок смерті боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруку, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості в судовому порядку за життя позичальника.

Наведене залишив поза увагою апеляційний суд переглядаючи справу повторно та у порушення положень частини четвертої статті 338 ЦПК України у редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) висновків і мотивів, з яких було скасовано судове рішення апеляційного суду і які є обов'язковими при новому розгляді справи не врахував.

Пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» про визнання поруки припиненою.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про визнання поруки припиненою відмовити.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат