Провадження №2/592/4483/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Зафара (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що з 05.12.2011 року ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 02.12.2011 року. Відповідач ОСОБА_2М.М.З. є її чоловіком, який проживав та був зареєстрований у квартирі за вищевказаною адресою. 16.09.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2М.М.З. було розірвано, після чого відповідач виїхав з квартири та не користується нею протягом чотирьох років, участі у витратах по утриманню житлового приміщення не приймає; ОСОБА_2М.М.З. має постійне місце проживання в Російській Федерації та добровільно знятися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, відмовляється. Реєстрація відповідача за вказаною адресою позбавляє ОСОБА_1 можливості оформити субсидію за компенсацію житлово-комунальних послуг, що чинить перешкоди у користуванні власністю. Тому просить суд визнати ОСОБА_2М.М.З., ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2М.М.З., повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, так як він дійсно з жовтня 2014 року не проживає та не користується квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування квартири серія ВРО №561762 від 02.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2400, та Витягом про державну реєстрацію прав КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 05.12.2011 року (а.с.8-9).

З Довідки про склад сімї, зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.08.2018 року вбачається, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_2 ОСОБА_3 Зафар, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

ОСОБА_7 проживання громадянина не за місцем реєстрації, складеного комісією ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» від 14.08.2018 року, ОСОБА_2М.М.З., ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з початку 2014 року по теперішній час (а.с.11).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ОСОБА_7 ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_7 вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами довела, що ОСОБА_2М.М.З. більше чотирьох років, без поважних причин, не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, що позбавляє позивача можливості отримати субсидію і тим самим порушує права володіння, користування і розпорядження належним йому майном, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_2М.М.З., на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідач ОСОБА_2М.М.З. надав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ОСОБА_7 вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 200, 206 ЦПК України, так як визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 200, 203, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Зафара про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3 Зафара, ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 Зафара на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми до апеляційного суду Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко