Справа №485/320/18 27.04.2018
Категорія: 50 Головуючий у 1 інстанції:Фортуна Т.Ю.
Суддя - доповідач: Бондаренко Т.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер 485/320/18

Номер провадження 22-ц/784/687/18

27 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 485/320/18

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області, постановлену суддею Фортуною Т.Ю. 5 березня 2018 року за заявою

ОСОБА_1

про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 5 березня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу.

Суд виходив із того, що статтею 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, за умови не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження її розгляду. Посилається на те, що суд неоднаково застосовує норми діючого законодавства у однакових справах до різних громадян України, що підтверджується іншим рішенням суду, у якому суд видав судовий наказ про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також апелянт зазначає про невідповідність оскаржуваної ухвали районного суду вимогам ст. 161 ЦПК України, ч.2 ст. 182 СК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відмовляючи у видачі судового наказу суддя виходила із того, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Статтею 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, за умови не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З вказаним висновком погодитись не можливо, оскільки він не відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.

Пунктом 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів за відсутності даних про те, що розмір аліментів буде становити більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та, враховуючи, що вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб ухвала судді про відмову у видачі судового наказу на підставі того, що ст. 161 ЦПК України не передбачає умови «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» не відповідає чинному законодавству.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та який гарантовано має застосовуватись до усіх випадків стягнення аліментів, як у наказному, так і у позовному провадженні.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом Сімейним Кодексом України, ЦПК України визначено процесуальний порядок розгляду цивільних справ та процесуальний закон не змінює розміру аліментів, визначеного СК України.

За вказаних обставин висновок суду про відмову у видачі судового наказу з підстав відсутності у процесуальному законі вказівки на мінімальний розмір аліментів є невірним, оскільки зазначення в заяві ОСОБА_1 такого обмеження не суперечить ст. 161 ЦПК України та встановленим в цій статті обмежень.

Згідно з пунктом 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв'язку з викладеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 5 березня 2018 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В. Крамаренко