АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

26 квітня 2018 року м. Чернівці

Справа № 727/12656/17

Провадження № 794/435/18-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулянди М.І.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Конецька Д.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 січня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Літвінова О.Г. ).

встановив :

В грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2018 року справу передано на розгляд за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці.

ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 січня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки 02 лютого 2018 року Садгірським районним судом м. Чернівці винесена ухвала про відкриття провадження у справі та проведено підготовче засідання.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа належить до територіальної підсудності Садгірського районного суду м. Чернівці, оскільки підстави для розгляду справи, Шевченківським районним судом м. Чернівці, у позові не наведені, докази в обґрунтування не надані.

Крім того, суд зазначив, що вказаний позов не можна віднести до категорії справ із виключною підсудністю, хоча нерухоме майно перебуває на території Шевченківського районного суду м.Чернівці.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

На підставі ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з матеріалів справи місце проживання відповідача зареєстровано по АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_4

Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується і довідкою ПП «Ремжитлосервіс» №354 від 08 лютого 2018 року.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору дарування квартири, яка знаходиться АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об'єктів як нерухомого майна здійснюється, відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому, за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред'являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Згідно ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, справа щодо визнання договору дарування квартири недійсною має бути розглянута за правилами виключної підсудності, Шевченківським районним судом м. Чернівці.

За таких обставин, судом першої інстанції вирішено питання про передачу справи на розгляд іншому суду з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 січня 2018 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : М.І. Кулянда

Судді : І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак