13 листопада 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Новікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №328/2501/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначили, що вони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. У будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач - її донька. Відповідач у будинку не проживає з 2000 року. Реєстрація місця проживання відповідача за адресою житлового будинку і не проживання у ньому порушує право спільної власності позивачів.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились. Надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечують.
Відповідач у судове засідання 24.10.2018 року та 13.11.2018 року не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала.
У зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивачі є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29.03.2005 року у справі №2-518/2005, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.05.2005 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2014 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2014 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2018 року.
Відповідно до довідки комітету мікрорайону «Калиновий» від 13.09.2018 року у житловому будинку АДРЕСА_1 проживають: позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_3 - її донька.
Відповідач не проживає у житловому будинку з 2000 року та не знялась з реєстраційного обліку за адресою житла, що підтверджується вищевказаною довідкою та довідкою про реєстрацію місця проживання особи.
Відповідач ОСОБА_3 є донькою позивача ОСОБА_1 та сестрою позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтовм про право на спадщину за законом.
Зазначена обставина впливає на те, що позивачі не можуть розпоряджатися належним їм майном у повному обсязі.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням.
Суд встановив, що відповідач, яка є членом сім'ї позивачів, відсутня за адресою житлового будинку понад 1 рік.
Зазначена обставина є підставою для визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 704,80 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.2, 10, 19, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя: