ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/936/18
Провадження № 22-ц/4820/543/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Козачук С.В. від 18 жовтня 2018 року

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :
В квітні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом до відповідача вказувала, що вона є пенсіонером за віком, має статус дитини війни та отримує пенсію у розмірі 1811,70 грн., проживає одна, є непрацездатною, інших джерел доходу немає. Стан здоров`я її погіршився, вона перебуває на обліку в кардіолога та окуліста, тому потребує додаткових витрат на лікування, зокрема, оперативне лікування. Матеріальний стан її є скрутним та недостатнім для належного рівня проживання й здійснення витрат на лікування. Відповідач ОСОБА_2 є її сином, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 з місцем дислокації м. Старобільськ), отримує заробітну плату, на утриманні неповнолітніх та інших непрацездатних осіб не має, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, з наступною її індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту звернення до суду з даною заявою і довічно.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 21.09.2018 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.10.2018 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позов. На думку апелянта, суд не врахував стан її здоров`я, перебування на обліку в кардіолога і окуліста, потребу у додаткових витратах на лікування. Вважає хибним висновок суду про неможливість стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Законом не передбачено обмеження у праві пред`являти такий позов лише до одного з дітей. Також судом не враховано матеріальне становище сторін у справі, зокрема, дружина відповідача працює приватним нотаріусом і має можливість забезпечувати нарівні із батьком свою дитину, а ОСОБА_4 навчається в інституті на безоплатній основі, отримує стипендію, та користується пільгами, оскільки батько учасник АТО.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_3 вважає рішення суду законним, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити. Зазначає, що доходи позивача забезпечували їй прожитковий мінімум, тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні статті 202 СК України. Суд врахував матеріальне становище сторін і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у стягненні аліментів на утримання позивача.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком в розмірі 1811,78 грн.
Згідно виписок із медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого КЗ «Шепетівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 перебуває на обліку у кардіолога та окуліста.
ОСОБА_1 має двох синів - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 з місцем дислокації м. Старобільськ) Державної прикордонної служби України.
ОСОБА_2 є батьком трьох доньок, які перебувають на його утриманні.
Згідно судового наказу №2н/420/45/17 від 24.11.2017 року, який перебуває на виконанні у Новопсковському районному відділі ДВС Головного територіального управління у Луганській області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки його заробітку ( доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця.
Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 року, яке набрало законної сили 26.02.2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 11.09.2017 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
З ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 30 березня 2018 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину за заявою стягувача ОСОБА_7 вбачається, що на утриманні відповідача також перебуває неповнолітня ОСОБА_8 .
ОСОБА_1 , крім житла, в якому проживає, володіє на праві власності дачним будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що позивач отримує пенсію у розмірі, вищому за прожитковий мінімум, забезпечений державою для осіб, які втратили працездатність, та не довела, що потребує матеріальної допомоги.
Доводи апеляційної скарги про неврахування наявності хвороб у позивача та потреби у додаткових витратах на лікування є безпідставними.
Так, відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син, зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи дійсно містять дані, що позивач перебуває на обліку в лікарів кардіолога та окуліста, проходила лікування щодо наявних захворювань.
Водночас позивачем не надано жодних доказів наявності додаткових витрат у зв`язку з лікуванням та їх розміру.
У зв`язку з цим суд правильно констатував відсутність доказів того, що отримувана пенсія не забезпечує потреб позивача і остання потребує матеріальної допомоги.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував матеріального становища сторін є безпідставними, оскільки судом враховано, що позивач отримує пенсію, вищу прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, їй належить на праві власності дачний будинок, яким вона може розпорядитись для забезпечення своїх матеріальних потреб, тоді як у відповідача на утриманні знаходяться троє доньок і на підставі судових рішень він сплачує аліменти.
Суд у відповідності до вимог ст. 205 СК України обґрунтовано взяв до уваги можливість одержання утримання позивачем від іншого сина, до якого не пред`явлено позову про стягнення аліментів.
Суд першої інстанції правильно не прийняв визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання суперечить закону і порушує права дітей.
Водночас апеляційний суд констатує, що факт визнання позову відповідачем свідчить про відсутність спору між сторонами.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом лише в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 14 грудня 2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко