КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 369/8485/18
Головуючий у суді І інстанції - Дубас Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2047/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2018 року у справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Лазарєвої А.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві ЛазареваА.І. звернулася до суду із вказаним поданням, обґрунтовуючи його тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження ВП №56091739 по примусовому виконанні виконавчого листа №752/17355/16 від 21 лютого 2018 року , виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 2'792'575,62 грн.

03 квітня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

11 квітня 2018 року винесена постанова про арешт майна боржника та внесено відомості до реєстру обтяжень.

11 квітня 2018 року державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик, згідно якого боржника зобов'язано з'явитись до відділу 21 квітня 2018 року о 09:00 год. та надати пояснення з приводу не виконання рішення суду.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_2.

11 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м.Києва ГТУ у м. Києві ЛазареваА.І. направлено до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області доручення про здійснення опису майна боржника, а саме 1/2 частини вищевказаного будинку, проте провести опис не виявилось можливим у зв'язку з відсутністю боржника вдома що вбачається із акту державного виконавця від 18 травня 2018 року (а.с.15).

25 травня 2018 року державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області здійснено повторний вихід за вказаною адресою та встановлено, що провести повторний опис не виявилось можливим у зв'язку з тим, що мешканці будинку не відчинили двері та не надали доступ державному виконавцю провести виконавчі дії щодо проведення опису вищевказаного майна.

З врахуванням викладених обставин та ухилення боржника від виконання судового рішення старший державний виконавець Голосіївського РВ ДВС м.Києва ГТУ у м. Києві ЛазареваА.І. за погодженням із начальником Голосіївського РВ ДВС с. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярушевської І.І. просила суд постановити ухвалу про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла за зазначеною адресою для проведення опису 1/2 частини будинку з подальшою реалізацією будинку з метою задоволення вимог стягувача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, стягувач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовував тим, що добровільно виконувати рішення суду боржник бажання не має, а відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно боржник є співвласником 1/2 частини домоволодіння, де іншим співвласником є її чоловік, проте районний суд не врахував зазначені посилання та неправомірно відмовив у задоволенні подання старшого державного виконавця ДВС, тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 для проведення опису 1/2 частини будинку із подальшою реалізацією будинку з метою задоволення вимог стягувача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві знаходиться виконавче провадження ВП №56091739 по примусовому виконанні виконавчого листа №752/17355/16 від 21 лютого 2018 року, виданого Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 2'792'575,62 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 6890, 00 грн., що складає належну до стягнення суму в розмірі 2'792'575 грн. 62 коп.

03 квітня 2018 року головним державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Фещук О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56091739. (а.с.6)

11 квітня 2018 року головним державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Фещук О.А. винесена постанова про арешт майна боржника та внесено відомості до реєстру обтяжень. (а.с.8,9)

В матеріалах подання міститься виклик головного державного виконавця Фещук О.А., згідно якого боржника зобов'язано з'явитись до відділу 21 квітня 2018 року о 09:00 год. та надати пояснення з приводу не виконання рішення суду, проте доказів отримання боржником вказаного виклику суду не надано.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, що за боржником ОСОБА_5 зареєстрована 1/2 частина будинку за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.11,12)

Відмовляючи у задоволенні подання, районний суд мотивував свій висновок тим, що в матеріалах справи не міститься інформація щодо реєстрації місця проживання боржника, тому не зрозуміло яким чином боржник може чинити перешкоди у проведенні виконавчих дій за адресою по АДРЕСА_2. Також державним виконавцем не встановлено факт не проживання/проживання боржника у цьому будинку.

Проте погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2018 року головним державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Фещук О.А. до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області направлено доручення про здійснення опису майна, а саме: домоволодіння, яке складається з одного житлового будинку загальною площею 329, 3 кв. м., житловою площею 185, 6 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, місцем розташування зазначеного майна боржника є АДРЕСА_2 (а.с.13).

18 травня 2018 року о 19 год. 30 хв. старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Пацуріною О.В. здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що провести опис не виявилось можливим у зв'язку відсутністю боржника дома. Також зазначено, що зі слів сусіда по АДРЕСА_3, який відмовився називатись, мешканці в будинку мешкають та проживають весь час (а.с.15).

24 травня 2018 року о 20 год. 00 хв. старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Пацуріною О.В. здійснено повторний вихід за вказаною адресою та встановлено, що провести повторний опис не виявилось можливим у зв'язку з тим, що мешканці будинку не відчинили двері та не надали доступ державному виконавцю провести виконавчі дії, щодо проведення опису вищевказаного майна (а.с.16).

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником ОСОБА_5 зареєстровано 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_2, де іншим співвласником даного володіння являється її чоловік (а.с.11).

Державним виконавцем на адресу боржника за місцем реєстрації (АДРЕСА_1) та в подальшому за місцем фактичного проживання та приватної власності (с. Жорнівка Києво-Святошинського району) направлялись на ім'я боржника неодноразові виклики, що підтверджується квитанціями та роздруківками із сайту поштових відстежень по трек-коду про їх отримання, що є прямими доказами про уникнення боржника від виконання грошових зобов'язань (а.с.45-50).

Закон України &qu ;Про виконавче провадження&quar; не зобов'язує державного виконавця та не передбачає відбирання будь-яких пояснень у сусідів, проте зі змісту акту державного виконавця від 18 травня 2018 року вбачається, що виконавцем зазначено про усне твердження сусіда з будинку АДРЕСА_3 щодо постійного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_2

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 5 Закону України &quar;Про виконавче провадження&qucm; державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку.

У відповідності до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України &quig;Про виконавче провадження&quin; державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали не встановив дійсні обставини справи, які мають істотне значення, не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а також докази на їх підтвердження чи спростування.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість та невідповідність висновку суду першої інстанції нормам матеріального права та встановленим обставинам справи.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, у зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог державного виконавця.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 11 Закону України &quUK;Про виконавче провадження&qu-f; ст. 367, 374, 376, 381-384, 439 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2018 року скасувати.

Подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Лазарєвої А.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_5 задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю на примусове входження до житла боржника ОСОБА_5, що знаходиться в АДРЕСА_2 для вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №ВП 56091739, а саме проведення опису ? частини будинку з метою задоволення вимог стягувача.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови складено та внесено до ЄДРСР 13 грудня 2018 року

Головуючий суддя: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв