КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 366/398/17

провадження № 22-ц/824/2073/2018

08 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря Дуки В.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Іванківська селищна рада Іванківського району Київської області про примусове закриття виводу каналізації на вулицю, водовідведення, відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року у складі судді Гончарука О. П.,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому відповідно до ст. 50, 56 Конституції України, ст. 190 ЖК Української РСР, ст.90,103,104,152 ЗК України, ст. 526 ЦК України просила : закрити вивід каналізації на вулицю з будинку НОМЕР_1; закрити водовідведення по канавці від межі будинку НОМЕР_2, що межує з межею будинку НОМЕР_3 до подвір'я воріт будинку НОМЕР_3; відшкодувати шкоду, заподіяну жилому будинку, об'єктам благоустрою, зеленим насадженням.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що проживає в АДРЕСА_1.

З вини її сусідів - ОСОБА_3 (будинок НОМЕР_2) та ОСОБА_5 (будинок НОМЕР_1) вона потерпає від каналізаційних стоків, що відкачуються останніми на вулицю та підтоплюють її подвір'я. Внаслідок цього її ворота підлиті водою, похилені в двір будинку, всі простінки напитані водою.

Зазначила, що центральної каналізації та каналізації в її будинку немає. Після асфальтування дороги у 1990 році приватні будинки опинилися нижче дороги. Під час танення снігів та злив вода з городів затоплювала будинки.

Мешканці вулиці звернулися до адміністрації з проханням прокласти трубу через дорогу на іншу вулицю Горького між будинками НОМЕР_2 та НОМЕР_6 та НОМЕР_4 і НОМЕР_5.

Між будинками НОМЕР_2 та НОМЕР_6 мешканці не дали проложити трубу, бо в той час каналізація витікала на вулицю в канавку. Трубу проклали через дорогу між будинками НОМЕР_4 та НОМЕР_5. Саморуч кожний прокопав канавку 0,5 м від паркану, по водовідведенню питної води, без архітектурного проекту. Взимку канава замерзає, через те, що весь час тече каналізація по верху, перевалюючись на нижчі місця, перетворюючи місце благоустрою позивача на катастрофічну проблему.

08 січня 2017 р. від будинку НОМЕР_2 були відкачені фекалії, які замерзли у лотках через її подвір'я. Від будинку НОМЕР_1 повністю залито лотки, які замерзли в бік її будинку. Труба, в яку повинна стікати вода, замерзла біля подвір'я будинку НОМЕР_1. Селищна рада поклала відкриті лотки від будинку НОМЕР_3 до будинку НОМЕР_5. Її звернення з приводу забруднення довкілля в різні державні установи результатів не дали.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не встановив, чому весь час, зимою і літом, тече вода по канавці на вулицю, заливає все подвір'я будинку НОМЕР_3.

Також судом не з'ясовано, чому Іванківська селищна рада порушила благоустрій АДРЕСА_7 від будинку НОМЕР_5 до будинку НОМЕР_7, за відсутності централізованої каналізації провела ремонт каналізаційних стоків; положила в канавки відкриті лотки в кінці листопада 2016 р. та надала дозвіл відкачувати каналізацію; відповідно до якого проекту зроблено ремонт; чи відповідає нормам стоку відстані від будинку НОМЕР_7 до будинку НОМЕР_5.

Суд також не з'ясував, що 8 січня 2017 року від будинку НОМЕР_2 ОСОБА_3 відкачав фекалії в лотки через подвір'я до труби будинку НОМЕР_1 ОСОБА_4, в якій наполовину замерзла вода.

Судом також не встановлено, звідки відбувається підтоплення подвір'я позивача; на яких підставах ОСОБА_4 відкачує каналізацію прямо на вулицю по трубі, яка прокладена від будинку до дороги в лоток.

Посилання ОСОБА_3 на те, що з його подвір'я відкачуються каналізаційні води спеціалізованою машиною не підтверджені жодним доказом.

Вказує, що будинок ОСОБА_4 розташований від дороги на відстані 15,80 м, каналізаційний стік знаходиться у його дворі, а не на відстані 47 м від дороги, з якого весь час тече каналізація на вулицю. Рішенням виконкому селищної ради вже було заборонено ОСОБА_4 проводити стік повз будинок НОМЕР_8 тому він вивів каналізаційний стік з іншої частини свого будинку.

Позивачем було надано докази затоплення її подвір'я каналізаційними стоками, а саме копія газети «Трибуна праці», в якій відображені фотографії цього залиття, але суд не врахував даний доказ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Пояснив, що права позивача не порушував, будинок АДРЕСА_2 має вигрібну яму. Каналізаційні стоки на вулиці ніколи не відкачував. На даний час він вже не є власником вказаного будинку.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.65).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що саме відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають по сусідству з нею в будинках АДРЕСА_3 порушуються її права на безпечне для життя і здоров'я довкілля, своїми протиправними діями останні заподіяли майну позивача та зеленим насадженням шкоди.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів порушення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права позивача на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

Відповідно до відповіді голови Іванківської селищної ради від 23.03.2016 №02-31-119, власники домоволодінь по АДРЕСА_4 попереджені пр о адміністративну відповідальність у разі зливання каналізаційних стоків у водопровідну канаву, яка розміщена вздовж АДРЕСА_7 Домоволодіння НОМЕР_2 та НОМЕР_6 обладнані каналізаційними колодязями (а.с.15).

Відповідно до відповіді в.о. голови Іванківської райдержадміністрації від 28.03.2016 р. №Д-324/33.5, Іванківською селищною радою розглядається можливість влаштування водовідвідної канави по АДРЕСА_7 та недопущення зливу в неї каналізаційних стоків та рідких нечистот (а.с.16).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради №59 від 05.04.2016 року, ухваленого за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 щодо злиття каналізаційних вод сусідами у водовідвідну канаву по АДРЕСА_5 вирішено порушити клопотання перед сесією Іванківської селищної ради щодо встановлення лотків та проведення робіт з водовідведення між домоволодіннями АДРЕСА_6 Заборонено власникам домоволодінь злив каналізаційних стоків та рідких нечистот до водовідвідної канави по АДРЕСА_7 Заступнику селищного голови вести постійний контроль за забезпеченням правил благоустрою та санітарних норм по АДРЕСА_7 та у разі їх порушення забезпечити розгляд даного порушення на адміністративній комісії при виконавчому комітеті. Зобов'язано власників домоволодінь 15 та 29 по АДРЕСА_7 забезпечити розчищення водовідвідної канави та в подальшому належно її утримувати (а.с.8).

Відповідно до відповіді голови Іванківської районної ради Київської області від 30.12.2016 №01-12/1319, за інформацією Іванківської селищної ради у 2016 році проведено капітальний ремонт системи водовідведення (прокладання лотків) на ділянці АДРЕСА_7, що дало змогу відвести попадання стічних вод від сусідів на земельну ділянку позивача . Однак рівень подвір'я позивача знаходиться нижче рівня водовідведення, що унеможливлює сходження дощової та талої води. Також представниками КП ІРР &qu д;Іванківводоканал&q?. ; проведено обстеження територій біля будинків АДРЕСА_8 та встановлено, що вода, яка знаходиться в стічній канаві перед домоволодінням позивача, є наслідком стікання ґрунтових вод з частини вулиці вище будинку НОМЕР_3. У зв'язку з цим було рекомендовано жителям вулиці, будинки яких знаходяться вище від НОМЕР_3 заключити договори на вивезення рідких нечистот з вигрібних ям біля своїх будинків (а.с.20).

Матеріали справи також містить примірник газети «Трибуна праці» від 13.02.2016 р., в якому міститься знімок замерлого люду на подвір'ї позивача (а.с.120)

Разом з тим, вказані докази не доводять вину саме відповідачів у порушенні прав позивача та завдання їй шкоди.

Матеріли справи не містять доказів, що саме відповідачі скидають каналізаційні стоки в стічні води дренажної канави.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2017 року, з метою з'ясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань, було задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилась нести витрати по її проведенню, вказана експертиза проведена не була.

На відсутність своєї вини у затопленні подвір'я позивача відповідачем ОСОБА_3 були надані відповідні докази.

Так, відповідно до довідки КП Іванківської районної ради &q?ід;Іванківводоканал&q? ; віл 11.04.2017 №110, ОСОБА_3 06.04.2017 звертався із заявкою про надання послуг з відкачування вигрібної ями за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.85).

Відповідно до товарних чеків ФОП ОСОБА_6, 13.01.2017, 05.02.2017, 15.03.2017 р. ОСОБА_3 сплачувались кошти за відкачування фікальних вод (а.с. 86-88).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про недоведеність заявлених позовних вимог відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок суду не спростовують.

Позовних вимог про відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень по справі не заявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття, може бути оскаржено до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк