Справа № 462/848/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/4329/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи: ПАТ «Державний Ощадний банк України», ОСОБА_5 про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить виключити з опису та звільнити з під арешту автомобіль марки «DAEWOO SUPER SALON», 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року в справі № 2-1256/10 за позовом відкритого акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України'' про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено. Стягнено на користь відкритого акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" заборгованість в розмірі 126722 грн. 17 коп. за кредитним договором №768 від 22 грудня 2006 року. На підставі вказаного рішення Залізничним відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції накладено арешт на автомобіль марки «DAEWOO SUPER SALON», 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який він придбав у ОСОБА_5 за передорученням.

Позивач до участі в розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором залучений не був. Про існування оскаржуваного рішення він дізнався випадково у кінці квітня 2015 року, коли його було зупинено працівниками ДАІ, а спірний автомобіль арештовано на підставі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року. Копію ж вказаного рішення він отримав з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Позивач з накладенням Залізничним відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на підставі Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року в справі № 2- 1256/10 арешту на спірний автомобіль не погоджується. Вважає таке незаконним, необгрунтованим та таким що порушує його права, як власника автомобіля «DAEWOO SUPER SALON», 1997 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який він придбав у ОСОБА_5 у зв'язку з передорученням.

У зв'язку накладенням Залізничним відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на підставі Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року в справі № 2-1256/10 накладено арешту на автомобіль DAEWOO Super Salon випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1, порушено його права, як власника автомобіля DAEWOO Super Salon випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1, право власності на який він набув у встановленому законом порядку. Тому змушений звертатися до суду за захистом своїх прав, просить суд позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи: ПАТ «Державний Ощадний банк України», ОСОБА_5 про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту - відмовлено.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року оскаржив представник позивача ОСОБА_4

В обгрунтування апеляційної скарги покликаються на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що позивач набув право власності на спірний автомобіль на законних підставах і тому такий підлягає виключенню з акту опису та звільненню з-під арешту.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника третьої особи ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа судом апеляційної інстанції розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахуваннякожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Судом встановлено, що на виконання рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року в справі № 2-1256/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором, Державною виконавчою службою було накладено арешт на автомобіль марки «DAEWOO Super Salon», випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. (а.с. 5-10).

В той же час, 08 квітня 2014 року Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено передовіреність на розпорядження транспортним засобом «DAEWOO Super Salon», випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1 на ім»я позивача ОСОБА_3. (а.с. 11 зворот). Таким чином, позивач, ОСОБА_3 на підставі передовіреності, набув право на розпорядження транспортним засобом. Відповідно ж до технічного паспорта серії НОМЕР_2, автомобіль марки «DAEWOO Super Salon», випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_5 (а.с.13). За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що наявність у позивача страхового полісу № АІ/ 4107153, виписаного на його ім'я, не є доказом набуття ним права власності на такий.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналогічні норми містяться і в чинній редакції ЦПК України.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він є власником автомобіля марки «DAEWOO Super Salon», випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1, він не може заявляти вимогу про виключення такого з акту опису та звільнення з-під арешту.

При цьому судом першої інстанції вірно застосовано правову позицію, висловлену у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 р. у справі № 6-688цс15, де вказано, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі - продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Враховуючи наведене, та те, що ДВС правомірно накладено арешт нка автомобіль марки «DAEWOO Super Salon», випуску 1997 року державний номер НОМЕР_1 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року в справі № 2-1256/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, а позивач не є власником транспортного засобу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Вірним також є висновок суду першої інстанції і про те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо виконання рішення суду, для зебезпечення виконання якого і було арештовано спірний автомобіль, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки суд ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.