Справа № 297/1401/18
09 листопада 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,
ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзних документів на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Республіки Польща та інших країн Шенгенської угоди, Турецької Республіки і Арабської Республіки Єгипет, до досягнення ним повноліття без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.
Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 31.07.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання (а. с. 43).
До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, а саме ОСОБА_1 просила надати їй дозвіл на оформлення проїзних документів, відкриття візи, та тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_2 за кордон до Республіки Польща та інших країн Шенгенської угоди, Турецької Республіки і Арабської Республіки Єгипет, до досягнення дитиною повноліття без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 (а. с. 49-50).
Позов мотивований тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано, а рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.09.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, ОСОБА_2 з сином майже не спілкується, має заборгованість по сплаті аліментів, не надає додаткової допомоги на утримання сина. Позивач вказує, що їх син ОСОБА_5 закінчив підготовчі курси щодо вступу до навчального закладу Республіки Польща. При цьому, ОСОБА_2 обіцяв надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для навчання, однак в подальшому на телефонні дзвінки позивача не відповідає, а дозвіл так і не надав. У зв'язку з наведеним, оскільки позивач вже оплатила навчання сина за кордоном, просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина за кордон без згоди та супроводу батька.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, однак позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити повністю (а. с. 62-63).
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з'являвся, про час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за місцем реєстрації (а. с. 45, 60, 66)
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник Служби у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області в підготовче судове засідання також не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, вважають позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню (а. с. 55).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з копії рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.12.2014 року № 539/4128/14-ц шлюб між сторонами розірвано (а. с. 13).
Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9).
З копії виконавчого листа вбачається, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.09.2007 року № 2-1127/07 присуджено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 (а. с. 12).
Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Так, як вбачається з копії договору про надання послуг від 25.02.2018 року, ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_5, уклала договір про вступ останнього до навчального закладу Республіки Польща та оплатила послуги з навчання (а. с. 16-23).
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач ОСОБА_2, будучи батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на його виїзд за кордон не надає, останній бажає навчатися в навчальному закладі республіки Польща, суд вважає, надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на виїзд дитини за кордон з метою забезпечення інтересів дитини, його належного виховання, розвитку та навчання.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов'язує сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а саме до Республіки Польща та інших країн Шенгенської угоди, Турецької Республіки і Арабської Республіки Єгипет. Однак, позивачем обґрунтовано тільки вимогу про надання дозволу на виїзд за кордон саме до Республіки Польща - з метою навчання неповнолітнього ОСОБА_5, тоді як необхідність надання дозволу на виїзд неповнолітнього до інших країн Шенгенської угоди, Турецької Республіки і Арабської Республіки Єгипет позивачем не обґрунтовано.
У зв'язку з наведеним, суд вважає задоволити позов частково та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме до Республіки Польща, надавши також дозвіл на оформлення проїзних та візових документів, в супроводі її матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_2, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 18-річного віку.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача 704,80 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (а. с. 1).
Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 150, 155 СК України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України,
Позов задоволити частково.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дозвіл на оформлення проїзних та візових документів та виїзд за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, до Республіки Польща без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання якого зареєстрованого в АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 18-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання якого зареєстрованого в АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.