справа № 361/5985/18
провадження № 2-з/361/142/18
УХВАЛА

07 листопада 2018 року м. Бровари

Суддя Броварський міськрайонний суд Київської області ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської перебуває вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_2І

06 листопада 2018 року до суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову, в якій просить: - накласти арешт у межах заявленої ціни позову на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме комплекс за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, 109; - передати його на зберігання іншим особам, які не мають інтересу у результаті вирішення спору; - заборонити відчуження майна, що належить ОСОБА_3, а саме комплексу за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, 109. Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач впродовж тривалого часу не виконує зобовязання за договором позики, при цьому будучи власником нерухомого майна за рахунок якого може бути виконане рішення суду, не має до нього доступу. На території комплексу перебувають сторонні особи, які здійснюють роботи по переплануванню. У результаті таких дій комплекс може зникнути, як обєкт нерухомого майна, на який може бути накладено стягнення. Заходи забезпечення позову не можуть завдати шкоди відповідачу, так як спрямовані виключно на те, щоб не допустити відчуження та попередити знищення його майна.

Із матеріалів цивільної справи №361/5985/18 видно, що до суду із заявами про забезпечення позову ОСОБА_2 звертався уже тричі, ухвалами суду відмовлено у задоволенні таких заяв.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2, 7 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинення певних дій; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спаору.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач зазначив, що підставою для звернення до суду із даною заявою є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Такі доводи обґрунтовані виключно припущенням, при цьому ризик невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову за рахунок майна, яке позивач просить обтяжити, недоведений.

Крім того, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 31 жовтня 2018 року будівля за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Леніна, 109, обтяжена іпотекою, підстава обтяження: іпотечний договір від 15 червня 2007 року, приватний нотаріус ОСОБА_4, іпотекодержатель: відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», іпотекодавець ОСОБА_3 Також, у Державному реєстрі речових прав міститься інформація щодо обтяження вказаного нерухомого майна у вигляді арешту на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника від 06 червня 2017 року та постанови від 05 серпня 2014 року, виданої ВПВР ДВС України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки вказане нерухоме майно є предметом іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк Універсальний» та вже знаходиться під численними обтяженнями. Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження наміру відповідача перереєструвати вищевказане нерухоме майно та спроможності такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Доводи про те, що заходи забезпечення позову спрямовані на попередження знищення майна є необґрунтованими, так як заявник не є власником цього майна та не повинен вживати дії щодо його схоронності. Будь-яких обставин, які б обґрунтовували доцільність застосування заявлених заходів забезпечення позову заява не містить.

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 152, 260 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Н.М.Петришин