Справа № 489/3792/17
Номер провадження 2/489/447/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4

представник органу опіки та піклування - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2017 року позивачі звернулись із позовом, в остаточній редакція якого просили суд: вселити їх до квартири АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Миколаєві та визначити порядок користування вищевказаною квартирою, виділивши у користування ОСОБА_1 з дитиною житлову кімнату Літ.12, ОСОБА_7 житлову кімнату Літ.5, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 житлову кімнату Літ.11, ОСОБА_3 житлову кімнату Літ.19, ОСОБА_8 житлову кімнату Літ.18 та у спільне користування мешканців кухні, коридори, санвузли та ванні кімнати, відповідно.

Вказували на те, що:

- квартира АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Миколаєві відноситися до державного житлового фонду;

-в 1974 році діду та батьку позивачів - ОСОБА_11 - виконкомом Ленінської ради депутатів трудящих міста Миколаєва було видано ордер на вселення його та його родини у складі 10 осіб, до вказаної кватири;

-позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (до укладання шлюбу - ОСОБА_1. разом з малолітньою донькою ОСОБА_6, а також відповідач ОСОБА_3 за адресою квартири зареєстровані, як члени родини основного квартиронаймача, відповідач ОСОБА_8 зареєстрована у квартирі як цивільна дружина відповідача ОСОБА_3;

-проте сторони не можуть дійти згоди щодо порядку спільного користування у спірній квартирі через неприязні взаємовідносини;

-до того ж, відповідачі самоправно зайняли усю квартиру та не бажають звільняти її в добровільному порядку;

- відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні житловим приміщенням квартири.

30.08.2017 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

11.05.2018 року Ухвалою суду було прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно Ухвали від 27.08.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

07.09.2018 року, 06.11.2018 року Ухвалою суду розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що відсутні підстави для вселення позивачів у кімнати, які відремонтовано відповідачами, та у яких відповідачі мешкають тривалий час.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася. Про розгляд справи повідомлена судом належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Своїм правом на подання відзиву проти позову не скористалась.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судовому засіданні покладався на розсуд суду та наголошував на забезпечені інтересів неповнолітніх осіб судовим рішенням.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів трудящих м. Миколаїв 26.01.1974 року ОСОБА_11 видано Контрольний талон до ордеру на вселення до квартири АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Миколаєві, яка перебула на обліку ЮТЗ «Зоря» багатодітної сім'ї в складі 10 осіб - ОСОБА_11 (основний квартиронаймач), ОСОБА_12 (дружина), ОСОБА_21, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14 (доньки), ОСОБА_23, ОСОБА_22, ОСОБА_15.(сини) (а.с.10).

Судом встановлено, що основний квартиронаймач ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Інші члени сім'ї наймача: дружина ОСОБА_12, доньки ОСОБА_3, ОСОБА_14 та ОСОБА_13, син ОСОБА_15 - померли та донька ОСОБА_7, син ОСОБА_24 - зняті з реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_11 та відповідно входили до складу сім'ї основного квартиронаймача, в зв'язку з чим ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі з 26.06.1984 року, ОСОБА_7 - з 24.06.1988 року.

Відповідно до Рішення Місцевого суду Ленінського району м. Миколаєва від 30.01.2003 року за ОСОБА_16 визнано право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, на підставі того, що вона з 1990 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_3.(а.с.96). Через наведене відповідач ОСОБА_16 зареєстрована у спірній квартирі з 30.06.2004 року (а.с.69).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 має трьох дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованим місцем проживання яких також квартира АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Миколаєві.

Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2004 року ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Миколаївського міськвиконкому від 24.09.2004 року №1840 квартира АДРЕСА_4 (АДРЕСА_4) закріплене за ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її рідними братами та сестрами (а.с.91).

У 2005 році ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були усиновлені громадянами Іспанії, в зв'язку з чим виїхали на постійне місце проживання за межі України та не претендують на кімнати у вищевказаному помешканні, що підтверджується заявою від їх батьків (а.с.135).

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

Тобто, після усиновлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 втратили правовий зв'язок з їх матір'ю ОСОБА_7 та іншими родичами, зокрема сестрою ОСОБА_1

На підставі Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №264 від 24.02.2010 року встановлено опіку над ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_1 Опікуном над малолітньою та її майном призначено ОСОБА_19

16.03.2010 року за Актом прийому-передачі посадовою особою Служби у справах дітей Адміністрації Ленінського району ВК ММР опікуну малолітньої ОСОБА_13 - ОСОБА_19, передано неприватизовану шестикімнатну квартиру, загальною площею 122,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5, право користування якою належало малолітній на підставі Рішення Виконкому ММР №264 від 24.02.2010 року.

28.02.2017 року ОСОБА_1, уклала шлюб з ОСОБА_20 та у подружжя народилась дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні з пояснень позивачів та свідка ОСОБА_19 (опікун ОСОБА_11.) встановлено, що весь час перебування під опікою ОСОБА_13 та до сьогодні, остання проживає разом зі своєю сім'єю у опікуна за місцем проживання останньої: АДРЕСА_6.

Позивач ОСОБА_7 з 22.04.2014 року знаходиться на диспансерному обліку в Миколаївському обласному центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом з діагнозом: ВІЛ-інфекція ІІІ кл.ст., рецедивуючий кандидоз, хронічний гепатит змішаного ґенезу. Вона є інвалідом ІІ групи, страждає захворюванням епізодичної параноїчної шизофренії (а.с.88,70). Через хворобу ОСОБА_7 майже весь час перебуває на стаціонарному лікуванні, а перервах між цим, через неприязні стосунки з відповідачами, також вимушена разом з донькою проживати у ОСОБА_19 , що встановлено судом відповідно до пояснень свідка ОСОБА_19 та позивачів.

Згідно Довідки від 03.08.2018 року за №1049, виданої КЖЕП ММР «Зоря» , в квартирі АДРЕСА_7 зареєстровані: позивачі - ОСОБА_7, ОСОБА_1, діти ОСОБА_7 - ОСОБА_9, ОСОБА_10, донька ОСОБА_1 - ОСОБА_6, та відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_16

Наданими позивачами доказами підтверджується, що ОСОБА_7 неодноразово зверталась із заявами до Інгульського ВП з приводу того, що її брат - відповідач ОСОБА_3, їй та її доньці ОСОБА_13, чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом зміни порядку користування житловим приміщенням квартири, переміщення речей із займаних ними кімнат, заміни замків, недопуску до квартири взагалі, в результаті яких проводились перевірки вказаних фактів та профілактичні заходи з відповідачами (а.с. 12-15).

Згідно відповіді Інгульського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївської області від 11.06.2016 року, вбачається, що працівниками поліції проведена профілактична бесіда з мешканцями даної квартири з приводу конфліктів та сварок між сторонами.

За вироком Ленінського райсуду м. Миколаєва від 27.03.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 ( арк.74,75).

Зазначена квартира складається з: житлових кімнат №5 - площею 10,3 кв.м., № 11 - площею 13,4 кв. м., №12 - площею 20,3 м.кв., №15 - площею 7,6 кв.м., №18 - площею 12,2 кв.м., №19 - площею 17,2 кв.м., а також кухні - площею 12,1 кв.м. (№6), санвузла №7 - площею 1,8 кв.м., санвузла № 14 - площею 1,4 кв.м., ванної кімнати - площею 2,7 кв.м. (№ 13), коридору - площею 8,3 м.кв. (№1) та коридору - площею 9,0 кв.м.(№16).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За положеннями ч.1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1 ст. 64 ЖК України).

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України).

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Дослідивши надані докази, суд вбачає, що доводи позивачів щодо чинення з боку відповідачів перешкод у користуванні житловим приміщенням спірної квартири є обґрунтованими, через що суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для усунення перешкод в користуванні спірним майном ОСОБА_7, ОСОБА_1 з донькою, шляхом вселення їх до житлових приміщень квартири АДРЕСА_7.

Щодо визначення порядку користування спірною квартирою, слід зазначити таке.

На час пред'явлення позову право користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_8 мають позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з дитиною , відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_16

При цьому, доводи позивачів щодо права користування житловими приміщеннями вказаної квартири неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які усиновлені громадянами Іспанії, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки їх особисті та майнові права з родиною за походженням, припинились, зокрема й право на виділення у користування житлових приміщень у спірній квартирі.

Квартира АДРЕСА_8, яка отримана сім'єю ОСОБА_10 на підставі ордеру, спочатку була шестикімнатною та складалась з: житлової кімнати №5 - площею 10,3 кв.м., житлової кімнати № 11 - площею 13,4 кв.м., житлової кімнати №12 - площею 20,3 кв.м, житлової кімнати №15 - площею 7,6 кв.м., житлової кімнати №18 - площею 12,2 кв.м., житлової кімнати №19 - площею 17,2 кв.м., а також кухні - площею 12,1 кв.м. (№6), санвузла - площею 1,8 кв.м., санвузла - площею 1,4 кв.м., ванної кімнати - площею 2,7 кв.м. (№ 13), коридору - площею 8,3 м.кв. (№1) та коридору - площею 9,0 кв.м.(№16).

Проте, відповідно до розпорядження виконкому ММР № 468р від 10.12.2008 року вказана квартира була реконструйована та фактично розподілена на дві квартири - трикімнатну та двокімнатну з усіма необхідними комунікаціями (арк.117-128).

Так, одна з квартир є трикімнатною та до її складу входить: житлова кімната №5 - площею 10,3 кв.м., житлова кімната № 11 - площею 13,4 кв.м., житлова кімната №12 - площею 20,3 кв.м, коридор - площею 8,3 м.кв. (№1), кухня - площею 12,1 кв.м. (№6), санвузла - площею 1,8 кв.м. (№7) та у кухні облаштовано душову кабінку (а.с.8, 137).

Під час розгляду справи судом встановлено, що у трикімнатній квартирі постійно проживають відповідачі, ОСОБА_3 - у кімнаті №5 та ОСОБА_16 - у кімнатах №11 та №12, та у їх спільному користуванні знаходиться кухня, коридор та санвузол, розташовані у цій квартирі. Ця квартира має окремий ізольований вихід на сходини під'їзду.

Інша ізольована квартира є двокімнатною та складається з житлової кімнати №15 - площею 7,6 кв.м., житлової кімнати №18 - площею 12,2 кв.м., житлової кімнати №19 - площею 17,2 кв.м., а також санвузла - площею 1,4 кв.м. (№14), ванної кімнати - площею 2,7 кв.м. (№ 13), та коридору - площею 9,0 кв.м.(№16) (а.с.8,137).

При цьому слід зазначити, що кімната №15 - площею 7,6 кв.м. використовувалась спочатку як житлова, проте це технічно та фактично є кухнею, у якій сбережено усі комунікаційні обладнання.

Ця двокімнатна квартира також має окремий ізольований вихід на сходини під'їзду та .

Між трьохкімнатною та двокімнатною квартирами, які виникли внаслідок переобладнання, передбачено та фактично було зроблено) закладення дверей, які їх поєднують, отже вони повністю є ізольованими.

У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у користуванні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_16 фактично перебувають приміщення трикімнатної ізольованої квартири, у яких ними виконано ремонтні роботи.

Приміщення фактично ізольованої двокімнатної квартири не використовуються для проживання відповідачами та знаходяться у занедбаному стані.

У судовому засіданні позивачі вважали за доцільне виділити їм у користування ОСОБА_1 - кімнату №12, ОСОБА_7 - кімнату № 5, відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - кімнату літ.11, відповідачам ОСОБА_3 - кімнату №19, ОСОБА_16 - кімнату №18, фактично пересиливши відповідачів у інші, ніж вони обіймають, приміщення.

Проте, враховуючи, що за усталеним порядком користування вищезазначеною квартирою у користуванні відповідачів знаходиться вищевказана ізольована трикімнатна квартира, в той час як двокімнатна квартира є вільною, суд вважає за доцільне з метою дотримання прав та інтересів усіх користувачів квартири визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши позивачам у користування приміщення двокімнатної квартири, а у користуванні відповідачів залишити приміщення трикімнатної квартири.

Доводи позивачів з приводу того, що приміщення ізольованої двокімнатної квартири знаходиться в незадовільному стані та потребує значного ремонту, через те, що відповідач ОСОБА_3 занедбав його, суд не може прийняти до уваги, оскільки це не стосується предмету спору при визначенні порядку користування квартирою, а є окремим предметом, що має вирішуватись при розгляді іншого спору між сторонами у разі його виникнення.

При цьому, суд зауважує, що приміщення, надане сім'ї сторін в якості житлової кімнати №15 площею 7,6 кв.м. за технічними характеристиками може використовуватись як кухня, оскільки в ній наявні необхідні комунікації (труби газу, водовідведення).

Також, суд враховує ту обставину, що позивач ОСОБА_7 є хворою ВІЛ-інфекцією, має захворювання шизофренією, через що їй має бути виділена у користування окрема ізольована кімната, а саме кімната №18 (а.с.137).

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я УРСР «Про затвердження переліку хронічних захворювань, при яких особи, які страждають на такі захворювання, не можуть проживати у комунальній квартирі чи в одній кімнаті з членами своєї сім'ї» №52 від 08.02.1985 року серед переліку таких хвороб є психічні захворювання, зокрема шизофренія, а також ВІЛ-інфекція.

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання захворюванню на СНІД та соціальний захист населення» крім загальних прав і свобод, вони мають право також на користування ізольованою жилою кімнатою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 має малолітню дитину - ОСОБА_6, через що їм доцільно також виділити у користування окрему кімнату.

Як роз'яснено Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 № 10-1392/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права", під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання (постанова від 11 липня 2012 р. N 6-60цс12).

За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою між сторонами у зазначений спосіб, однак з метою дотримання інтересів усіх користувачів квартири та через неприязні стосунки між ними, з метою унеможливлення спільного користування будь-якими приміщеннями, відтак підстав для виникнення конфліктів між ними у подальшому, відійти від варіанту запропонованого позивачем, через що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд вважає зайвим визначення порядку користування між відповідачами, оскільки він склався між ними та спору стосовно цього у них не виникає.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 із малолітньою донькою ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Миколаєві.

Вселити ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1) в м. Миколаєві.

Визначити порядок користування квартирою № ОСОБА_25 таким чином.

Виділити у користування:

ОСОБА_1 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 - житлову кімнату Літ.19, площею 17,2 кв.м.;

ОСОБА_7 - житлову кімнату Літ. 18, площею 12,2 кв.м.;

ОСОБА_1 разом з малолітньою донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в спільне користування виділити - кімнату (кухню) Літ.15, площею 7.6 кв.м., санвузол Літ.14, площею 1,4 кв.м., ванну кімнату Літ.13, площею 2,7 кв.м. та коридор Літ.16, площею 9,0 кв.м..

В задоволенні вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визначення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено 18.12.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова