Справа № 128/3228/17
20 квітня 2018 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Ганкіної І.А.,
за участі секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує, що вона з 08 березня 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2015 року було розірвано. В даному шлюбі у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що 03 жовтня 2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, тому змінила своє прізвище з «Поляруш» на «Палаєва».
Також позивач вказує, що згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року по справі № 128/5168/14-ц було задоволено її позов і стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини (на обох дітей) зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 жовтня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення суду набрало законної сили 08 грудня 2014 року.
Як на підставу для зміни розміру аліментів позивач посилається на те, що ОСОБА_2 в даний час не працює, а на момент винесення рішення про стягнення аліментів працював в податковій міліції Державної податкової адміністрації України у Вінницькій області і отримував достатньо високу заробітну плату, з якої і стягувалися аліменти. Зараз відповідач ОСОБА_2 отримує регулярний дохід у вигляді пенсії і розмір аліментів не задовольняє усіх матеріальних потреб дітей. Тому позивач вважає, що доцільним буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, для забезпечення потреб дітей і їх гармонійного розвитку.
Також позивач зазначає, що вона з дітьми проживає окремо від відповідача, інших дітей, крім їхніх спільних, у відповідача немає, інших утриманців він також не має, отримує пенсію. Тому вона вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання їхніх двох неповнолітніх дітей в частці від заробітку (доходу), а саме в 1/2 частці від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
В судове засідання позивач не зявилась, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та у випадку неявки відповідача просить постановити увалу про заочний розгляд справи.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач четвертий раз в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думку позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 з 08 березня 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2015 року по справі № 128/5680/14-ц було розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 13).
03 жовтня 2017 року позивач по справі зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_5 та змінила своє прізвище з «Поляруш» на «Палаєва», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 208098 від 03.10.2017 року (а.с. 8).
В період шлюбу в сторін по справі народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5, 6).
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року по справі № 128/5168/14-ц, яке набрало законної сили 08 грудня 2014 року, було вирішено, в тому числі: «Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого в податковій міліції Державної податкової адміністрації України у Вінницькій області, аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/3 частини (на обох дітей) зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 жовтня 2014 року до досягнення дітьми повноліття», що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 12).
На підставі зазначеного рішення Вінницьким районним судом Вінницької області 11 грудня 2014 року було видано виконавчий лист № 128/5168/14-ц, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 7).
Відповідно до довідки № 4327, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 22.11.2017 року, діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, знаходяться на повному утриманні матері і проживають разом з нею (а.с. 10). Зазначене також підтверджується ксерокопією акта про обстеження місця проживання позивача ОСОБА_1 та її дітей від 30.11.2017 року (а.с. 11).
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Аліменти в новому розмірі підлягають сплаті з дня набрання даним рішення суду законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006).
Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, за виключенням вимоги в частині стягнення аліментів з дня звернення до суду.
В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень, від сплати якого звільнена позивач, а на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн., відповідно до квитанції (а.с. 15).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180-182, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Змінити розмір стягнення аліментів, що був визначений заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2014 року по справі № 128/5168/14-ц та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішення суду законної сили і до досягнення повноліття старшою дитиною.
Припинити стягнення за виконавчим листом № 128/5168/14-ц, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області 11 грудня 2014 року, з дня набрання даним рішенням суду законної сили, після чого відізвати його з виконання.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат на правову допомогу, кошти в розмір 500 (пятсот) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ І.А.Ганкіна