Справа № 591/4211/18
Провадження № 2/591/2239/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 19 лютого 2008 року по 12 січня 2018 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 У період сумісного проживання за спільні кошти вони придбали кімнату у гуртожитку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Власником цієї кімнати є відповідач, що підтверджується копією договору купівлі-продажу кімнати у гуртожитку від 15 лютого 2013 року. Ця кімната у гуртожитку була придбана подружжям у період сумісного проживання та є їхнім спільним майном, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки дружини і чоловіка є рівними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину житлового приміщення, а саме, на кімнату АДРЕСА_1

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 серпня 2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 28 вересня 2018 року об 11 год. 30 хв.

20 вересня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що дійсно 25 лютого 2013 року відповідачем було укладено договір купівлі-продажу кімнати в гуртожитку. Проте, вважає, що для правильного вирішення спору необхідно враховувати норми частин 2, 3 ст. 70 СК України. Відповідач не погоджується з вимогою щодо розподілу спірного майна в рівних частках по ? кожному із подружжя, з огляду на те, що після розірвання шлюбу за згодою подружжя з відповідачем постійно проживають їх спільні діти - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти знаходяться на утриманні відповідача. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2018 року по справі № 578/778/17 з позивача на утримання малолітніх дітей стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно на кожну дитину, проте вказане рішення позивачем виконується не в повному обсязі, аліменти сплачуються не регулярно, і станом на 06 вересня 2018 року за позивачем наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6401,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, здійснений старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області А.С. Сторчак. Оскільки розмір аліментів визначений рішенням Краснопільського районного суду Сумської області є меншим від встановленого діючим законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів, та наявна заборгованість по сплаті аліментів не дає відповідачу можливості належним чином забезпечити достатній рівень життя дітям, вважає це обставинами, що мають істотне значення та суд, вирішуючи спір, має відступати від засад рівності часток у спільному майні подружжя, врахувати інтереси малолітніх дітей, та розподілити спірне майно виходячи із співвідношення ? позивачу та ? відповідачу з дітьми. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2018 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено дану справу до розгляду по суті 11 грудня 2018 року о 14 год. 20 хв. з викликом сторін у справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року сторони вступили в шлюб, який було розірвано відповідно до рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2018 року (а.с.9-11).

Вказаним рішенням суду стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця на кожну дитину.

З договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 15 лютого 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В., вбачається, що власником кімнати у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, являється відповідач ОСОБА_3. Кімната має наступні характеристики: кількість кімнат 1(одна), загальною площею - 26,05 кв.м., житловою площею - 26,05 кв.м., поверх 4-й. Вартість кімнати в гуртожитку становить 80299,00 грн. (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Під час судового розгляду встановлено, що придбання кімнати у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 відбувалася в період перебування подружжя ОСОБА_3 у шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується відповідачем, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Не погоджуючись з заявленим позовом, відповідач на підтвердження доводів необхідності відступлення від рівності часток посилається на наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі слати аліментів № 4 від 06 вересня 2018 року складеному старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ в Сумській області заборгованість по виконавчому листу № 578/778/17 від 22 лютого 2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 01 вересня 2018 року становить 6401 грн. 24 коп. (а.с. 31).

Як вбачається зі змісту ст. 70 СК України, можливість збільшення частки майна одного з подружжя вникає за умови, що розмір аліментів, який вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, тобто пов'язана з недостатнім розміром аліментів, а не з наявністю заборгованості по їх сплаті.

В той же час розмір аліментів визначений судовим рішенням з урахуванням діючого законодавства, та у разі незгоди з цим рішенням відповідач мала право на його оскарження, або звернення з позовними вимогами про його збільшення.

Та обставина, що позивач має заборгованість з аліментів на дітей, не дають підстави для збільшення частки відповідача в спільному майні подружжя відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України.

До того ж в судовому засіданні відповідач підтвердила ту обставину, що станом на час розгляду справи судом заборгованість позивача по сплаті аліментів відсутня.

За таких обставин підстав для відступу від принципу рівності часток майна подружжя при його поділі, передбачених частиною третьою статті 70 СК України, судом не встановлено.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на ? частину житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового приміщення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 фактичне місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення виготовлене 17 грудня 2018 року.

Суддя А.П.Сидоренко