Справа №488/1535/17 26.04.2018
Провадження №22-ц/784/537/18
Справа № 488/1535/17 Суддя першої інстанції Лазарева Г.М.
Провадження № 22-ц/784/537/18 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегія суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Самчишиної Н.В., Темнікової В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Лазаревої Г.М. в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження майна,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 2 825 грн., спричиненої внаслідок пошкодження відеокамери.

Позивач зазначав, що після придбання 25 грудня 2015 року відеокамери, він на території свого домоволодіння за адресою пер. 1-й Прибузьский, 1А в м. Миколаєві біля суміжного з відповідачем паркану на металевому стовпі на відстані одного метру від огорожі встановив зазначену відеокамеру для відеоспостереження.

27 грудня 2015 року його сусідом, відповідачем у справі, ОСОБА_2, проживаючим ІНФОРМАЦІЯ_1, була розбита належна йому відеокамера, в результаті чого цей прибор відеоспостереження не підлягав подальшому використанню за призначенням.

З приводу даного факту він звернувся до поліції, де під час перевірки його заяви було досліджено відеозапис з відеокамери, на якому було зафіксовано відповідача, який, приставивши до паркану драбину, виліз на неї та палкою наносив удари по відеокамері. Допитаний свідок ОСОБА_4 підтвердив ці обставини.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду у розмірі 2 825 грн., що дорівнює вартості відеокамери, понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та судовий збір у розмірі 640 грн.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 825 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 3000 грн. витрат на правову допомогу та 640 грн. судового збору.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини відповідача у спричинені майнової шкоди внаслідок пошкодження відеокамери.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, погоджуючись з обставинами, які зафіксувала відеокамера, зазначав, що він палкою лише повертав відеокамеру позивача від свого будинку, не пошкоджуючи її, оскільки її взагалі не можливо пошкодити, так як вона знаходиться в деревяному корпусі. На думку скаржника, матеріали справи не містять доказів щодо пошкодження камери, а також доказів того, що саме його дії по відверненню палкою відеокамери в іншу сторону від свого будинку мали наслідком пошкодження камери. Отже, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнав доводів скарги, посилаючись на те, що відповідач навмисно роздробив палкою встановлену на його території належну йому відеокамеру, у звязку з чим по даному факту було відкрито кримінальне провадження та відомості щодо якого були внесені до ЄРДР. Проведеною технічною експертизою технічного стану пошкодженої камери встановлено, що відеокамера відновленню не підлягає, про що 19 березня 2018 року складено відповідний акт № 4, який долучено до відзиву. У звязку з цим просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення суду без змін.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши надані сторонами докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25 грудня 2015 року ОСОБА_3 придбав відеокамеру марки «HIKVISION» модель: DS-2CE56D5T-IT3, вартістю 2825 грн. для здійснення відеоспоспереження біля свого будинку по провулку 1-му Прибузьский, 1А. Цей пристрій ним було встановлено на території його домоволодіння біля суміжного з відповідачем паркану на металевому стовпі на відстані одного метру від огорожі.

27 грудня 2015 року в проміжок часу з 20.00 до 20.30 год. ОСОБА_3 було виявлено пошкоджену належну йому вказану відеокамеру. У звязку з цими обставинами останній звернувся із заявою до Корабельного відділу поліції.

В ході проведення відділом поліції перевірки заяви ОСОБА_3 та за даними відеозапису з камери відеоспостереження, які були підтверджені поясненнями інших осіб, було встановлено факт пошкодження відеокамери. За цим фактом кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діяннях складу злочину у звязку з тим, що розмір заподіяної шкоди є малозначним (а.с. 6-10).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на встановлені районним судом обставини та надані докази, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов правильного висновку, що саме протиправними діями ОСОБА_2 із застосуванням палки була пошкоджена відеокамера позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт пошкодження відеокамери не знайшов свого підтвердження не може бути прийнято до уваги, оскільки такий факт встановлено в ході перевірки поліцією таких обставин.

Також твердження скаржника про відсутність його вини в пошкодженні відеокамери спростовуються вказаними результатами перевірки.

Крім того, ті обставини, що відповідач в зазначений час заліз по драбині, яку підставив до паркану позивача, та наблизившись до відеокамери, за допомогою палки контактував з відеокамерою, намагаючись відвернути її від обзору свого подвіря, не заперечуються самим відповідачем.

У той же час, згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, ОСОБА_2 до апеляційної інстанції не надавав будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин та наданих позивачем доказів.

Також відповідно до заяви ОСОБА_3 від 11 січня 2018 року про добровільне відшкодування спричиненої майнової шкоди, виконавче провадження, розпочате у звязку з примусовим виконанням оскаржуємого рішення, було закінчено (а.с. 47).

Отже, на теперішній час оскаржене рішення добровільно виконано відповідачем в повному обсязі, що також свідчить про визнання відповідачем своєї вини у заподіянні майнової шкоди позивачу.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави, визначені ст. 376 ЦПК України, для скасування правильного по суті судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Н.В. Самчишина

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2018 року.