Справа № 751/7206/17 Провадження № 22-ц/795/475/2018 Головуючий у I інстанції - Деркач О. Г. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар: Поклад Д.В.

за участі: представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в складі судді Деркача О.Г. від 09 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення пені по аліментам,

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у сумі 281 268 грн 70 коп. та судових витрат. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.09.2013, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 36 274 грн 50 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 12.07.2017 року №1243. Відтак, за розрахунком позивача, за період з червня 2013 року по вересень 2017 року сума пені за прострочення сплати аліментів складає 281 268 грн 70 коп.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення пені по аліментам задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 5 855 грн 70 коп. та судовий збір в розмірі 58 грн 56 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зводяться до того, що оскаржуване рішення суду ухвалене при неповному з'ясуванні обставин справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 80 ЦПК України.

ОСОБА_4 зазначає, що вона зверталася до державного виконавця за довідкою про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Державний виконавець підтвердив, що відповідач аліменти не сплачував, на його виклики не з'являвся, будь-яких доказів, як того вимагає Сімейний кодекс України, про сплату аліментів не надав. Державний виконавець видав їй довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 12.07.2017 №1243, на підставі якої вона зробила розрахунок пені.

Також ОСОБА_4 вказує, що надані відповідачем в судове засідання чеки ПАТ "Укрпошта" про сплату ним аліментів та довідка-розрахунок заборгованості по аліментам від 10.01.2018 , не є належними та допустимими доказами, оскільки відповідач порушив вимоги ЦПК України щодо їх надання. Відповідач не надіслав їй за п'ять днів до судового засідання заперечення проти позову, завірені копії чеків і довідку-розрахунок заборгованості, тому суд не мав правових підстав керуватися цими доказами при ухваленні рішення. Відповідач ніколи не повідомляв їй про сплату ним аліментів через ПАТ "Укрпошта", щоб вона отримувала аліменти. Укрпошта повідомила, що вони можуть надати дані щодо отримання чи не отримання нею переказів від відповідача лише за останні 6 місяців. Згідно їхнього повідомлення, за останні 6 місяців, куди входить і серпень 2017 року, за який мається чек про перерахування аліментів, повідомлення про отримання нею аліментів від відповідача відсутні. Вважає, що згідно вимог Сімейного кодексу України, саме відповідач мусить довести факт отримання нею аліментів, а не факт перерахування їх на її адресу. Також вона з'ясувала, що відповідач в грудні 2017 року забрав з пошти назад сплачені ним аліменти у листопаді 2017.

ОСОБА_4 припускає, що відповідач міг перераховувати їй аліменти, але ні він, ні Укрпошта їй про це не повідомляли. А через деякий час, коли закінчувався термін збереження коштів, відповідач забирав аліменти назад, як це зробив з аліментами, сплаченими у листопаді 2017.

Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що нею було подано клопотання про повернення їй помилково сплаченого судового збору. Але це клопотання судом першої інстанції не було розглянуто.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню. Зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунок пені, зроблений позивачем, є помилковим та таким, що не відповідає нормам матеріального права і суперечить правовим висновкам Верховного Суду України.

ОСОБА_5 звертає увагу апеляційного суду на те, що провадження у справі було відкрито 13.11.2017 року під час дії старої редакції ЦПК України, якою не було передбачено обов'язок відповідача подавати заперечення проти позову і направляти його позивачу. В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз'яснено його право до початку розгляду справи надати суду письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, що і було зроблено його представником.

Також ОСОБА_5 вказує, що доводи ОСОБА_4 про те, що він має довести факт отримання нею аліментів, є помилковими. Факт сплати ним аліментів під час розгляду справи встановлений на підставі належних доказів. З відповіді ПАТ "Укрпошта" неможливо встановити, чи отримувала ОСОБА_4 аліменти чи ні, оскільки в ній вказується про неможливість надання інформації про пересилання ним грошових коштів за період з листопада 2013 року за спливом строку. У випадку, якщо ОСОБА_4 заперечує фактичне одержання нею аліментів, саме вона повинна довести цей факт належними та допустимими доказами і не перекладати цей обов'язок на нього.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, враховуючи таке.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.09.2013, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.06.2013 і до повноліття дитини (а.с.104-106).

З доданої позивачем до позовної заяви довідки про стан заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-751/1137/201, виданої головним державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігова Бобок О.М. 12.07.2017, за період з червня 2013 року по червень 2017 року включно розмір заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 складає 36274 грн 50 коп. (а.с. 107).

Згідно наданої відповідачем довідки про стан заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-751/1137/201, виданої головним державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігова Бобок О.М. 10.01.2018, за період з червня 2013 року по вересень 2017 року включно розмір заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 складає 16927 грн. 84 коп. (а.с. 170).

Судом першої інстанції обґрунтовано було покладено в основу рішення саме останню довідку, оскільки в ній враховано сплачені відповідачем аліменти у спірний проміжок часу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині її незгоди з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості відповідача по сплаті аліментів, не можуть бути прийняті апеляційним судом, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 8 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

В тексті самої довідки про стан заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-751/1137/201, виданої головним державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігова Бобок О.М. ОСОБА_4 12.07.2017 останній роз'яснено, що якщо вона не згодна з нарахованим розміром заборгованості по аліментам, вона має право оскаржити його до суду протягом 10 днів з дня одержання (а.с.107 зв.).

Оскільки ОСОБА_4 у визначеному законом порядку цей розрахунок заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів оскаржено не було, він є дійсним, правові підстави для зміни судом визначеного державним виконавцем розміру заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів відсутні.

За наявності не оспореного і не скасованого розрахунку заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів, здійсненого державним виконавцем відповідно до вимог закону, доводи апеляційної скарги стосовно правильності цього розрахунку та безпідставного врахування сумнівних, на її думку, платежів, які вона, за її твердженням, не отримувала, не заслуговують на увагу

Факт перерахування ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_4 під час розгляду справи встановлений судом першої інстанції на підставі належних доказів і ОСОБА_4 не спростований.

Оскільки провадження у справі було відкрито 13.11.2017 року під час дії старої редакції ЦПК України, якою не було передбачено обов'язок відповідача подавати відзив на позов і направляти його копію відзиву та доданих до нього документів позивачу, не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо подання відповідачем доказів з порушенням норм ЦПК України.. В ухвалі про відкриття провадження у справі (а.с.114) відповідачу було роз'яснено його право до початку розгляду справи надати суду письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, що і було зроблено представником відповідача.

Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як зазначено у правовому висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №6-535цс16, за правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, ураховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив розрахунок пені, проведений позивачем, як такий, що не відповідає нормам матеріального права, суперечить правовим висновкам Верховного Суду України та здійснений виходячи з неналежного розміру суми заборгованості відповідача по сплаті аліментів. Суд перевірив також наданий відповідачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, здійсненого на підставі довідки Новозаводського ВДВС м. Чернігова від 10.01.2018, згідно якого загальна сума пені за період з червня 2013 року по вересень 2017 року ( в межах заявлених позовних вимог) складає 5 855 грн 70 коп., і дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що вказаний розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 171-175).

Доводи ОСОБА_4 щодо порушення відповідачем вимог ЦПК України щодо надання доказів,також не заслуговують на увагу, оскільки вона посилається на вимоги, встановлені чинною редакцією ЦПК України, тоді як провадження у справі було відкрито 13.11.2017 під час дії старої редакції ЦПК України, якою не було передбачено обов'язок відповідача подавати заперечення проти позову і направляти його копію позивачу разом з копіями доданих документів.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про судовий збір", питання повернення судового збору вирішується ухвалою того суду, на рахунок якого судовий збір був сплачений. Тому доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_4 про те, що судом першої інстанції не було вирішено її клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та підлягає вирішенню в порядку, передбаченому Законом України «Про судовий збір», а не в порядку апеляційного перегляду судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2018 року.

Головуючий:Судді: