ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 402/884/17

провадження № 22-ц/4809/250/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами ТОВ «Техноторг», Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2018 року, суддя Гарбуз О.С., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Благовіщенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ТОВ «Техноторг» про виключення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Техноторг» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Благовіщенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про виключення майна з-під арешту.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 березня 2016 року Ульяновським РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області було відкрито виконавче провадження №50555161 з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2199/15, виданого 17.09.2015 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 481248 грн.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем 23.02.2017 року винесено постанову про опис та арешт майна - автомобіля марки "MAN" реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2.

ОСОБА_3 зазначила, що арешт на зазначене майно накладено незаконно, оскільки майно належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2016 року, відповідно арешт майна порушує її право, що змусило звернутися до суду з відповідним позовом.

У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст. 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», просить зняти арешт з автомобіля марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2, 1987 року випуску, накладений 23.02.2017 року постановою Ульяновського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області стягнути судові витрати понесені по справі.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2017 року в даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

28 серпня 2017 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено продаж арештованого майна автомобіля марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2.

15 січня 2018 року головою Ульяновського районного суду Кіровоградської області відповідно до ч. 4 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) винесено розпорядження про передачу справи для розгляду до Голованівського районного суду Кіровоградської області у зв'язку з тим, що після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

29 січня 2018 року ухвалою суду дану цивільну справу прийнято до провадження Голованівським районним судом Кіровоградської області та призначено до розгляду.

В ході розгляду справи позивач змінила підстави позову та зазначила, що їй стало відомо, що начальником відділу Ульяновського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Сандецьким Р.О. 18.03.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/2199/15 виданого 17.09.2015 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів в сумі 481248 грн.

В межах виконавчого провадження 23.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна, відповідно до якого накладено арешт на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа «ОДАЗ» 1987 року випуску. Накладення арешту на зазначене майно є незаконним, оскільки майно належить позивачу на праві власності , що підтверджується договором купівлі продажу від 29.12.2016 року.

Відповідно до п.1 договору продавець продав, а покупець придбав товар: самоскид «MAN» номер шасі НОМЕР_7 державний номер НОМЕР_4 та загальний напівпричіп ОДАЗ номер шасі НОМЕР_9 державний номер НОМЕР_5.

Відповідно до п.3 Договору купівлі-продажу вартість товару складає сума еквівалентна 7 000 доларів США за курсом ПАТ «Приватбанк» на день розрахунків.

Відповідно до пункту 4 договору передбачено, що кошти сплачуються в день підписання договору. Відповідно до п.5 Договору товар переходить у власність в день підписання договору.

Відповідно до пункту 8 договору передбачено,що факт передачі майна підтверджується актом прийому передачі.

ОСОБА_3зазначила, що сплатила суму та прийняла товар, що підтверджується актом-прийому передачі. Проте, оскільки відповідно до п.15 договору витрати на реєстрацію майна повинна була нести позивач, а на час підписання Договору в неї були відсутні кошти на реєстрацію товару, тому вона вирішила зареєструвати його пізніше.

Зазначила, що дії пов'язані із реєстрацією транспортних засобів не є реєстрацією права власності на автомобілі, а лише посвідчують майнові права на транспорт та забезпечують облік транспортних засобів, а документи, що посвідчують право власності на транспортні засоби можуть бути лише відповідні правочини.

В ході розгляду справи позивач подав клопотання про відмову від позову до ТОВ «Техноторг».

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.04.2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Техноторг» про виключення майна з арешту.

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04.05.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Техноторг».

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Техноторг» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що договір купівлі-продажу від 01.12.2016 року та від 29.12.2016 року не оформлені відповідно до абз.4 п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200, позивачем не надано свідоцтво про реєстрацію права власності на транспортні засоби та відповідно зняття їх з реєстрації, не доведено, що транспортні засоби були відчужені, оскільки відсутні докази сплати вартості транспортних засобів та відповідно позивачем не доведено право власності на транспортні засоби. Крім того, покупець та його номер паспорта зазначені в Договорі не співпадають із даними позивача.

В апеляційній скарзі Благовіщенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що договір купівлі-продажу від 01.12.2016 року чи від 29.12.2016 року не оформлений згідно чинного законодавства. Укладений договір між сторонами не є підтвердженням переходу права власності, оскільки позивач не здійснила держану реєстрацію автомобіля, не отримала на нього правовстановлюючі документи та не може бути визнаний судом дійсний.

05.09.2018 року справу розподілено головуючому судді Авраменко Т.М. як доповідачу по справі.

Ухвалами Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.09.2018 року та від 20.09.2018 року апеляційні скарги залишено без руху.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, який розглядав справу, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішенням зборів Кропивницького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року № 6 днем початку роботи Кропивницького апеляційного суду визначено 05 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року Кропивницький апеляційний суд розпочав свою роботу.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду та 09 жовтня 2018 року розподілено головуючому судді Черненку В.В.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16.10.2018 року по справі відкрито апеляційне провадження.

31.10.2018 року по справі визначено склад колегії суддів.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01.11.2018 року справу призначено на 06.12.2018 року на 12.00 год.

До суду відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надано.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що на виконанні Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває наказ господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2015 року по справі №912/2200/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 204050 грн., виконавче провадження №50554836, що підтверджується копіями наказу та постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року (а.с. 30, 33 т. 1).

Також на виконанні Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває наказ господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2015 року по справі №912/2199/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 233449 грн. 35 коп., виконавче провадження №50555161, що підтверджується копіями наказу та постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року (а.с. 31, 32 т. 1)

Згідно копії постанови від 29.12.2016 року по виконавчому провадженню №50555161 начальником Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Сандецьким Р.О. у зв'язку зі стягненням з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 233449 грн. 35 коп. накладено арешт на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номерНОМЕР_2.

28 грудня 2016 року відповідач звернувся до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою, в якій просив накласти стягнення на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 34 т. 1).

Постановою про опис та арешт майна від 23.02.2017 року начальником Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Сандецьким Р.О. у зв'язку зі стягненням з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 481248 грн. повторно накладено арешт на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 та описано таке майно, що підтверджується копією такої постанови (а.с. 37-39 т. 1).

Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 22.07.2014 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 28.12.2016 року, за відповідачем зареєстровані на праві власності автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно (а.с. 202, 203 т. 1).

29 грудня 2016 року між сторонами укладено письмовий договір купівлі-продажу, за яким відповідач продав позивачу автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 за 7000 доларів США (далі - договір купівлі-продажу) (а.с. 199, 200 т. 1).

На виконання договору купівлі-продажу 29.12.2016 року між сторонами укладено акт прийому-передачі, за яким відповідач передав позивачу, а позивач прийняв товар, а саме: автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2, за що продавець отримав всі кошти, передбачені договором купівлі-продажу (а.с. 201 т. 1).

Суд першої інстанції зазначив, що за нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За нормами ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено форму окремих видів договорів купівлі-продажу, які укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню, до таких відносяться договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов'язок щодо їх реєстрації.

Згідно з пунктом 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що аргументи позивача про порушення її права доведені в судовому засіданні, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2, на виконання якого, між ними укладено акт, за яким відповідач передав позивачу продане майно, за що відповідач отримав кошти в сумі 7000 доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу. Саме накладення арешту на куплене позивачем майно, позбавило права позивача зареєструвати таке майно, як визначено Порядком.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Сторони належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи .

ТОВ «Техноторг» направили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2017 р. ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Техноторг» третя особа Ульяновський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Кіровоградській області про виключення майна з опису та арешту, посилаючись на те , що 18 березня 2016 року Ульяновським РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області було відкрито виконавче провадження №50555161 з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2199/15, виданого 17.09.2015 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 481248 грн.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем 23.02.2017 року винесено постанову про опис та арешт майна, а саме: автомобіля марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричепа «ОДАЗ» реєстраційний номер «НОМЕР_2».

Позивач зазначив, що арешт на зазначене майно накладено незаконно, оскільки таке майно належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2016 року, а арешт майна порушує право на розпорядження та користування майном , що порушує його право. Зазначені обставини змусили звернутися до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває наказ господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2015 року по справі №912/2200/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» 192500,00 грн. штрафу , а також 115550,00 грн. судового збору, всього 204050,00грн., виконавче провадження №50554836, що підтверджується копіями наказу та постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року (а.с. 30, 33 т. 1).

Також на виконанні Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває наказ господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2015 року по справі №912/2199/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 233449 грн. 35 коп., виконавче провадження №50555161, що підтверджується копіями наказу та постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року (а.с. 31, 32 т. 1).

28 грудня 2016 року відповідач звернувся до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою, в якій просив першочергово накласти стягнення на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 оскільки зазначене майно в повному обсязі задовольняє погашення боргу перед ТОВ «Техноторг» (а.с. 34 т. 1).

Згідно копії постанови від 29.12.2016 року по виконавчому провадженню №50555161 в.о. начальника Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Сандецьким Р.О. у зв'язку зі стягненням з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 233449 грн. 35 коп. накладено арешт на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою про опис та арешт майна від 23.02.2017 року в.о начальника Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Сандецьким Р.О. у зв'язку зі стягненням з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 481248 грн. повторно накладено арешт на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 та описано таке майно, що підтверджується копією такої постанови (а.с. 37-39 т. 1).

Як вбачається з копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 22.07.2014 року за ОСОБА_2 зареєстрований на праві власності транспортний засіб загальний вантажний самоскид марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 28.12.2016 року.

Також за відповідачем зареєстрований на праві власності напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно. (а.с. 202, 203 т. 1).

З позовної заяви вбачається, що позивач на підтвердження доводів позовної заяви посилається на договір купівлі продажу транспортного засобу від 01.12.2016 року.

З зазначеного договору вбачається, що фізична особа підприємець ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір, відповідно до якого , ОСОБА_2 продав належний йому транспортний засіб автомобіль марки «MAN» модель 22.360, рік випуску 1997, колір білий , тип ТЗ вантажний, номерний знак НОМЕР_6 , та напівпричіп ОДАЗ, 1987 року випуску.

В розділі 2 договору зазначено, що продавець зобов'язаний передати транспортний засіб та документи на нього не пізніше 01.12.2016 року після розрахунку. Гарантує , що вказаний транспортний засіб нікому не проданий , не подарований , не закладений , не перебуває під арештом, судового збору щодо нього не ведеться.

Покупець зобов'язаний розрахуватись і прийняти транспортний засіб та документи не пізніше 01.12.2016 р. Оплата вартості транспортного засобу відбувається за ціною домовленості шляхом готівкового розрахунку.

В договорі зазначено реквізити сторін, де покупцем зазначено - ОСОБА_3.

На підтвердження позову надано копія паспорта на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлені обставини свідчать, що в договорі від 01.12.2016 року не визначена ціна за яку продається автомобіль та причіп, однак зазначено , що покупець зобов'язаний розрахуватись і прийняти транспортний засіб та документи не пізніше 01.12.2016 р.

З даного договору також вбачається, що в договорі купівлі продажу від 01.12.2016 р. та в копії паспорта є розбіжності відносно особи покупця, зокрема в копії паспорта зазначено - ОСОБА_1 в той час як в копії договору зазначено - ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи по сутті ОСОБА_1 подала заяву про зміну підстав позову.

В змінах зазначено , що начальником відділу Ульяновського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Сандецьким Р.О 18.03.2016 року відкрите виконавче провадження №50555161 з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2199/15 виданого 17.09.2015 р. про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ТОВ «Техноторг» коштів у сумі 481248,00 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження , 23.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна : автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позивач зазначає, що накладення арешту на вищевказане майно є незаконним, оскільки вказане майно належить їй на праві власності, що підтверджується договорами купівлі продажу від 29.12.2016 року, при цьому не зазначається чи є дійсним договір купівлі продажу зазначених транспортних засобів від 01.12.2016 року.

З договору купівлі продажу транспортного засобу від 29 грудня 2016 року вбачається , що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено письмовий договір купівлі-продажу, за яким відповідач продав позивачу автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно п.3 зазначеного договору купівлі-продажу договірна ціна товару складає сума еквівалентна 7000 дол. США за курсом ПАТ «Приватбанк» на день розрахунку. Оплата вартості товару здійснюється покупцем готівкою в момент укладення договору (п.4). Право власності на майно переходить до покупця з моменту сплати ним повної вартості придбаного товару (п.5). Передача товару здійснюється продавцем покупцю негайно після сплати повної вартості придбаного майна (п.7). Передача майна у власність продавцем і прийняття його покупцем засвідчується актом приймання-передання (п.8).

На виконання договору купівлі-продажу 29.12.2016 року між сторонами складено акт прийому-передачі, за яким відповідач передав позивачу, а позивач прийняв товар, а саме: автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_6" та напівпричіп «ОДАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2, за що продавець отримав всі кошти, передбачені договором купівлі-продажу (а.с. 201 т. 1).

Встановлені обставини свідчать, що в матеріалах справи знаходяться два договори купівлі продажу автомобіля «MAN» та причепа «ОДАЗ» на які позивач посилається як на належні докази на підтвердження позовних вимог. Зазначені договори різняться між собою як в частині дати укладення договору купівлі продажу так і в частині істотних умов договору.

В договорі від 01.12.2016 року взагалі не вказана ціна за яку продається автомобіль, а також є відмінність між особою яка купувала транспортні засоби та особою яка звертається з позовом.

В договорі від 29.12.2016 року визначена ціна автомобіля, істотні умови договору , однак зазначений покупець відмінний від покупця зазначеного в договорі від 01.12.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем зазначені розбіжності не буди усунуті.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частини перша статті 14 ЦК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина перша та друга статті 319 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Пунктом 8 Порядку № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Суд першої інстанції з достовірністю не встановив факту укладення в належній формі договору купівлі-продажу спірного автомобіля та реєстрацію права власності на автомобіль за позивачем.

В матеріалах справи знаходяться копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: самоскида «MAN» номер шасі НОМЕР_7 державний номер НОМЕР_4 та загальний напівпричіп ОДАЗ номер шасі НОМЕР_9 державний номер НОМЕР_5. в яких зазначено , що ОСОБА_2 є власником даних транспортних засобів.

Посилання позивача , що ОСОБА_1 є власником зазначених транспортних засобів є необґрунтованими оскільки не підтверджені належними , безспірними та допустимими доказами.

Посилання позивача на набуття права власності на автомобіль з часу фактичної передачі автомобіля відповідно до ст. 334 ЦПК України не ґрунтуються на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Правовий висновок щодо підстав набуття права власності на автомобіль викладено Верховним Судом в складі Касаційного цивільного суду в постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 662/397/17 провадження № 61-24913св18, від 24 жовтня 2018 року у справі № 521/12092/16-ц провадження № 61-6899св18, від 24 жовтня 2018 року у справі № 208/4791/15 провадження № 61-7013 св 18.

Установивши, що договір купівлі-продажу спірних транспортних засобів не укладався в належній формі, автомобіль та причіп не зняті з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстровані за відповідачем, докази на підтвердження того, що позивач є власником транспортних засобів які є предметом судового розгляду в матеріалах справи відсутні то відповідно підстави для задоволення позовних вимог про звільнення майна з-під арешту - відсутні.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, зокрема не встановив дійсні обставини по справі не сприяв всебічному розгляду справи і як наслідок ухвалив судове рішення, яке не ґрунтується на доказах, а тому є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Техноторг» - задовольнити.

Апеляційну скаргу Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2018 року - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Благовіщенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ТОВ «Техноторг» про виключення майна з-під арешту - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Техноторг» судовий збір у розмірі 960 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області судовий збір у розмірі 960 грн.

Текст постанови складено 14.12.2018 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: