Житомирський апеляційний суд
Справа №285/821/16-ц Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Кредитної спілки «Оберіг»

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року під головуванням судді Михайловської А.В.

у цивільній справі №285/821/16-ц за позовом Кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року Кредитна спілка «Оберіг» звернулась до суду з позовом. Просила стягнути в солідарному порядку на користь КС «Оберіг» з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 14652, 00 грн. та нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 9146,52 грн., а всього - 23798,52 грн.; стягнути в дольовому порядку на користь КС «Оберіг» з відповідачів витрати по сплаті судового збору 1378,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 02.12.2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_3 було укладено договір споживчого кредиту №173к6, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. строком на 12 місяців, із щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1479% за один календарний день та частковим погашенням кредиту. Зазначені платежі позичальниця зобов'язалася вносити не пізніше ніж «02» числа кожного місяця та погасити отриманий кредит до 02.12.2015 року.

Виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту за цим договором забезпечено договором поруки №173к6 від 02.12.2014 року, укладеним між КС «Оберіг» та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за яким поручителі взяли на себе солідарну з позичальником відповідальність перед кредитором у випадку невиконання або неналежного виконання останньою зобов'язань за договором. Оскільки відповідачі не виконують взятих на себе зобов»язань, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Оберіг» заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 15674 (п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири ) грн. 42 коп. Цим же рішенням стягнуто з Кредитної спілки «Оберіг» судові витрати за проведення судово-економічної експертизи у сумі 2104 ( дві тисячі сто чотири ) грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 в дольовому порядку на користь Кредитної спілки «Оберіг» по 226 ( двісті двадцять шість ) грн. 90 коп. з кожного витрат по сплаті судового збору. В решті вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Кредитна спілка «Оберіг» просить змінити зазначене рішення суду в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом та в частині стягнення в дольовому порядку судових витрат, скасувати рішення в частині стягнення з КС «Оберіг» судових витрат за проведення судово-економічної експертизи та скасувати рішення в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та ухвалити нове - про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 7 904,10 грн. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема апелянт зазначає, що не погоджується з висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 12.01.2018 року за №16326/17-45, який для суду першої інстанції став беззаперечним доказом для прийняття рішення. Тому суд в порушення вимог ч.2 ст.89 ЦПК України, не звернув увагу на необґрунтованість тверджень експерта та не проаналізував умови договору споживчого кредиту №173 к6 від 02.12.2014 року, які повністю їм не відповідають.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між КС «Оберіг» та ОСОБА_3 02.12.2014 року було укладено договір споживчого кредиту №173к6, за яким кредитодавець зобов'язується надати грошовий кредит позичальнику у сумі 15000,00 грн., на у мовах, встановлених цим Договором, а позичальник зобов'язується повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в Договорі, та сплатити кредитодавцю проценти згідно п.1.6., нараховані в період всього терміну використання грошових коштів (п.1.1.Договору)(Т.1 а.с.14).

Згідно п.1.2. Договору кредит надається на 12 місяців з 02.12.2014 року по 02.12.2015 року.

Процентна ставка при дотриманні позичальником графіку розрахунків становить 0,1479% за один календарний день ( п.1.6.1 Договору).

Зазначений договір є чинним та жодною із сторін не оспорений.

Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та надав кредит в сумі 15000,00 грн., що стверджується копією видаткового касового ордеру від 02.12.2014 року (т.1 а.с.16).

Для забезпечення виконання зобов'язань за Договором 02.12.2014 року також було укладено між КС «Оберіг» та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 договір поруки, за яким останні взяли на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, які виникають з умов Договору від 02.12.2014 року (а.с.17).

Згідно розрахунку позивача станом на 02.12.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед КС «Оберіг» за Договором становить: основна сума кредиту - 14652,00 грн., проценти за користування кредитом- 9146,52 грн., а всього - 23798,52 грн.(Т.1 а.с.8-11).

Висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 12.01.2018 року №16326/17-45 встановлено, що наявний розрахунок заборгованості позивача не відповідає умовам укладеного між сторонами Договору. Крім цього експертом встановлено, що сума заборгованості в загальному розмірі 23798,52 грн. станом на 14.03.2016 року розрахунково не підтверджується. Так, згідно розрахунку заборгованості за Договором станом на 14.03.2016 року, виконаного експертом заборгованість ОСОБА_3 перед КС «Оберіг за Договором станом на 02.12.2015 року складається з основної суми боргу 14586,24 грн., з процентів, нарахованих відповідно до п.1.6.1. Договору - 1088,18 грн.(Т.1 а.с.243).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що саме висновок експерта слід покласти в основу рішення та стягнути розмір заборгованості, обрахований експертом.

Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо.

Так, згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки в даному випадку відповідачі не заперечують факт неналежного виконання умов договору, суд обгрунтовано із врахуванням положень ст.554 ЦПК поклав на них обов»язок повернути кредитні кошти в солідарному порядку.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд не врахував, що відповідно до ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст.110 ЦПК).

Згідно зі ст.89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені вище приписи процесуального закону апеляційним судом у попередньому складі було призначено повторну судову економічну експертизу, за висновками якої розрахунок заборгованості припускає декілька варіантів (т.2 а.с.127-157). При цьому експерт зазначає, що із врахуванням положень погоджених сторонами п.п.3.3,3.6 Договору загальний розмір заборгованості становить 23427 грн.89 коп. Тобто, зазначений розрахунок проведений виходячи із нарахування відсотків за користування кредитом до дати закінчення строку дії Договору та із врахуванням порушення позичальником графіку погашення кредиту.

Строк дії Договору визначений п.1.2 - до 2 грудня 2015 року (т.1 а.с.14).

Висновок в цій частині узгоджується з вимогами закону, а тому саме цей розмір заборгованості, на переконання апеляційного суду, має бути стягнутий з відповідачів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначений експертом у попередній експертизі розрахунок відповідно до п.1.6.1 Договору не може бути визнаний прийнятним, оскільки в даному випадку мало місце порушення графіку погашення кредиту.

За таких обставин та відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, підлягає зміні також і рішення в частині розподілу судових витрат.

Оскільки із наведених вище підстав, апеляційний суд обгрунтовує свої висновки висновком експертизи, проведеної під час апеляційного розгляду справи, то витрати по оплаті експертизи, проведеної в суді першої інстанції, відшкодуванню не підлягають.

Разом з тим, виходячи із положень ст.141 ЦПК та враховуючи пропорційність розмір понесених позивачем витрат величині предмета спору, а також те, що апеляційним судом враховється лише один із чотирьох наведених експертом розрахунків, то і відшкодуванню за рахунок відповідачів буде підлягати лише розмір витрат, що відповідає цій частині висновку - 6302 грн. (25209:4).

Керуючись ст.ст.141,258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Оберіг» задоволити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2018 року змінити.

Збільшити розмір стягнутої в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості по сплаті кредиту з 15674,42 грн. до 23427,89 грн.

Збільшити розмір стягнутих з кожного із відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судових витрат із 226,90 грн. до 2436,75 грн.

Скасувати рішення суду в частині стягнення судових витрат за проведення експертизи з Кредитної спілки «Оберіг».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 12.11.2018 року.