АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/4232/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/5060/18

03 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року, постановлену під головуванням судді Мицик Ю.С., про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про встановлення факту припинення трудових відносин, -

в с т а н о в и в :

21 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва, в порядку окремого провадження, із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин, просила встановити факт припинення трудових відносин з 01.08.2014 року між нею та керівництвом магазину «Юр», яке знаходиться за адресою: Донецька обл, Старобешівський район, смт. Старобешеве, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К».

В обґрунтування заяви посилалася на те, що раніше вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, де працювала продавцем в магазині «Юр» на умовах трудового договору. Зазначила, що 27 серпня 2014 року внаслідок проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей, вона була вимушена виїхати з Донецької області, оскільки була реальна загроза її життю та здоров'ю. Через терміновість свого виїзду вона не мала можливості належним чином розірвати трудові відносини з керівництвом магазину, в якому вона працювала, оскільки на той момент, внаслідок обстрілів та бомбувань магазин вже не працював, встановити будь-який зв'язок з керівництвом магазину не було можливим. З метою влаштуватись на роботу в м. Києві, куди була змушена переїхати, вона звернулася до ТОВ «ЕпіцентрК», проте в прийнятті на роботу їй було відмовлено, оскільки між нею та власником магазину «Юр» офіційно не було припинено трудові відносини.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕпіцентрК», про встановлення факту припинення трудових відносин.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовувалатим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції помилково послався на те, що із поданої нею заяви вбачається спір про право. Зазначила, що спір між нею та керівництвом магазину «Юр» відсутній. Встановлення факту припинення трудових відносин з колишнім роботодавцем їй потрібно для влаштування за новим місцем роботи.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» адвокат Песиголовець ЯнісОлександрович покладався у вирішенні апеляційної скарги на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про встановлення факту припинення трудових відносин.

Постановляючи ухвалу від 28 березня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕпіцентрК», про встановлення факту припинення трудових відносин, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 4 ст. 315 ЦПК України, зазначаючи, що із заяви ОСОБА_2, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про встановлення факту припинення трудових відносин вбачається спір про право.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно зі статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України встановлений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту припинення трудових відносин з 01.08.2014 року між нею та керівництвом магазину «Юр», яке знаходиться за адресою: Донецька область, Старобешівський район, смт. Сторобешеве.

До переліку, визначеному у частині першій статті 315 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявниця, не відноситься.

Згідно вимог ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», також роз"яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення ; заявник не має іншої можливості отримати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов"язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Прозапобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

У випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно статті 38 КЗпП, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Зважаючи на викладені положення норм законодавства, матеріали справи та вимоги заяви, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а тому дане питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ОСОБА_2 та керівництвом магазину «Юр» будь-який спір щодо припинення трудових відносин відсутній, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки на сьогоднішній день сторони перебувають у трудових відносинах, які не припинені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому між ними існує спір щодо припинення трудових відносин( підстав припинення трудових відносин, часу, з якого вони припинились).

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи і, відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд прийшов до помилкового висновку про наявність спору між ОСОБА_2 та керівництвом магазину «Юр», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази та дав їм правильну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги заявниці ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складеного повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 травня 2018 року

Головуючий: Судді: