ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/3856/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1318/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
30 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного В.В., заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на дії державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року, ухвалену в складі судді Яценко Н.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просив зобов'язати відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 03.03.2017.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у 2000 році Мінським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання доньки.

Державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Комишан К.Ю. було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам № 3655 від 04.03.2015. У даній довідці представником заявника було виявлено ряд помилок.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було зобов'язано внести зміни до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах № 3655 від 04.03.2015. В подальшому державним виконавцем було внесено зміни до довідки-розрахунку за періоди 14.07.2000 по 30.01.2010 та з 01.05.2013 по 30.04.2014. Останній варіант довідки-розрахунку заборгованості по аліментам був сформований 02.10.2015, відповідно до якої в 2015 році боржником було сплачено заборгованість по сплаті аліментів, а по даній справі закінчено виконавче провадження.

26.02.2016 представник заявника, ознайомившись з матеріалами справи, з'ясував, що державний виконавець здійснив перерахунок заборгованості по аліментам та сформував нову довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 15.01.2016, яку не було направлено боржнику, а зі змісту довідки вбачається що у боржника виявлено заборгованість оскільки не було враховано дані про доходи боржника від підприємницької діяльності.

У зв'язку з тим, що заявник не погоджувався з таким рішенням державного виконавця, була подана скарга на рішення державного виконавця. В подальшому старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Чорним В.В. було видано ще дві довідки-розрахунки заборгованості по аліментам від 01.06.2016 та від 04.10.2016. Сума заборгованості постійно змінювалась у зв'язку з частим перерахунком - це 208 600,00 грн., 203 795,00 грн. та 196 882,00 грн. відповідно до трьох довідок.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року було зобов'язано Оболонський РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 04.10.2016.

03.03.2017 старшим державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було видано нову довідку-розрахунок заборгованості по аліментам.

Заявник вказував, що дана довідка також видана з порушенням вимог законодавства, оскільки складена за той же період та із врахуванням доходів від підприємницької діяльності, як і скасована Оболонським районним судом м. Києва від 04.10.2016.

Зазначав, що починаючи з 19.05.2000 по 05.08.2014 він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював підприємницьку діяльність, застосовуючи при цьому спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Згідно звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи-платника єдиного податку за четвертий квартал 2000 та 2001 років ОСОБА_3 мав від'ємне значення доходів. За четвертий квартал 2002 року обсяг виручки скаржника від реалізації товарів (робіт, послуг) - 270 844,49 грн., за четвертий квартал 2003 року - 345 971,17 грн., за четвертий квартал 2004 року - 59 573,77 грн. Вказані доходи не є чистим прибутком, проте оскаржувана довідка мітить зовсім інші показники витрат на підприємницьку діяльність.

Таким чином, заборгованість нарахована з порушенням вимог законодавства та без врахування документів, які підтверджують дійсні доходи та витрати заявника.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказував, що судом, при розгляді справи не повно з'ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 не надав суду достатніх та належних доказів того, що ним як стороною виконавчого провадження були вчинені всі необхідні дії для сприяння вірному розрахунку заборгованості по аліментам, яка нарахована, виходячи з підприємницької діяльності.

Просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_5 та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасникисправи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення,заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2000 року Мінським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.07.2000 до її повноліття, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (том 1, а.с.15). Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в Оболонському, Шевченківському, Дарницькому, Голосіївському районних відділах державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києва.

У порядку здійснення виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Комишан К.Ю. було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам № 3655 від 04.03.2015.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.07.2015, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04.11.2015, скаргу ОСОБА_3 про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до довідки - розрахунку заборгованості по аліментам № 3655 від 04.03.2015 за періоди з 14.07.2000 по 30.01.2010 та з 01.05.2013 по 30.04.2014 задоволено та зобов'язано ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві внести зміни до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах № 3655 від 04.03.2015 ( том 1, а.с. 16-21, а.с. 22-27, а.с. 28-32).

На підставі вищевказаної ухвали державним виконавцем було внесено зміни у довідку-розрахунок заборгованості по аліментам №3655 від 04.03.2015 за періоди з 14.07.2000 по 30.01.2010 та з 01.05.2013 по 30.04.2014.

02.10.2015 була сформована довідка-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_3 становить 14 903,46 грн. (том 1, а.с. 33-34).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві БіланЮ.С. від 12.11.2015 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2858 виданого 24.07.2000 у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (том 1, а.с. 36).

31 грудня 2015 року виконавче провадження відновлено та державним виконавцем видано ряд довідок-розрахунків заборгованості по аліментах. Остання була видана 04.10.2016, в якій нарахована заборгованість за період з 14.07.2000 по 31.12.2004 в розмірі 203 795,00 грн. згідно поданих звітів суб'єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку, виходячи з обсягу виручки від реалізації товарів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 10 листопада 2016 року, було зобов'язано Оболонський РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 04.10.2016 з тих підстав, що стягнення аліментів здійснюється з фактичного заробітку (доходу) боржника, а як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості борг нарахований з сум виручки від реалізації товарів, що не є доходом скаржника. Зокрема державним виконавцем вказані суми були нараховані без урахування витрат ОСОБА_3 на підприємницьку діяльність, які підтверджуються виписками з банківських рахунків за вказаний період.

На підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві направлено вимогу боржнику від 23.11.2016 про надання доказів про витрати боржника на підприємницьку діяльність, боржник листом від 28.11.2016 повідомив, що у зв'язку з тим, що банківські виписки були отримані в єдиному екземплярі надати їх до виконавчої служби немає можливості. (том 2, а.с. 42-43).

У зв'язку з ненаданням боржником доказів про витрати на підприємницьку діяльність для вірного розрахунку заборгованості по аліментам, державним виконавцем направлено повторну вимогу від 23.12.2016, на яку боржником не надано відповіді (том 2, а.с. 44).

Примусові приводи від 16.03.2016, від 09.08.2016 та виїзд державного виконавця до боржника за адресою вказаною в матеріалах справи не дали позитивного результату, оскільки боржник за вказаною адресою був відсутній, а до відділу виконавчої служби з відомостями про свої підприємницькі доходи не звертався (а.с. 45-49).

Враховуючи вищенаведені обставини та у зв'язку з ненаданням боржником необхідної інформації щодо підприємницької діяльності державним виконавцем Оболонського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві було видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 03.03.2017, виходячи з повідомлення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому ОСОБА_3 перебував на податковому обліку в ДПІ з 19.05.2000 по 06.08.2004 як фізична особа-підприємець. Також довідку складено з урахуванням того, що протягом періоду з 19.05.2000 по 31.12.2004 боржник застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Зокрема державним виконавцем взято до уваги подані звіти суб'єкта малого підприємництва фізичної особи-платника єдиного податку та виписки з банків (Укргазбанк, Сбербанк), які обслуговували боржника під час здійснення ним підприємницької діяльності (том 1, а.с. 46-47).

Так, відповідно до вказаної довідки від 03.03.2017 заборгованість по сплаті аліментів за період з 14.07.2000 по 24.04.2014 складає 131 587, 28 грн. При цьому, згідно матеріалів виконавчого провадження, боржником за період з 01.07.2000 по 01.04.2004 було сплачено 6 910,71 грн. Відтак, з урахуванням фактично сплачених коштів, заборгованість по аліментам за період з 14.07.2000 по 31.12.2004 зменшено до 124 677,28 грн.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_3 від підприємницької діяльності здійснений державним виконавцем з фактичного заробітку (доходу) боржника з дотриманням вимог законодавства, в межах своїх повноважень та без порушення прав сторін виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції було належним чином досліджено матеріали справи і надані сторонами докази, та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов вірного висновку про відсутність порушень прав сторін виконавчого провадження з боку державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв'язку з ненаданням боржником необхідних виписок щодо підприємницької діяльності державним виконавцем Оболонського РВДВС у м. Київ ГТУЮ у м. Києві було обґрунтовано та з дотриманням вимог законодавства видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 03.03.2017, виходячи з повідомлення ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві та інших наявних у державного виконавця відомостей.

Доводи апеляційної скарги, що боржником були вчинені всі необхідні дії для сприяння вірному розрахунку заборгованості по аліментам, яка нарахована, виходячи з доходів від підприємницької діяльності спростовуються матеріалами справи, оскільки боржником не надавалась необхідна інформація на листи-запити державного виконавця.

Крім того, державним виконавцем неодноразово застосовувались примусові приводи та виїзд державного виконавця до боржника, що не дали жодних результатів.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 подано скаргу на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Виходячи зі змісту скарги, ОСОБА_3 не погоджується з розміром заборгованості, а саме вважає, що розмір заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-2858 від 24.07.2000, виданим Мінським районним судом м. Києва відсутня, а переплата становить 15 000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд установив, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а заявник фактично не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, у зв'язку із чим колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційна інстанція приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 та визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами.

У справі, яка переглядається, суд постановив обґрунтовану ухвалу про відмову у задоволенні скарги в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України на підставі даних про доходи боржника.

Суд вірно вирішив питання по суті та відмовив у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки, а відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді