Справа № 694/255/18
провадження 2/694/193/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

25.04.2018 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Сакун Д.І.,

при секретарі - Матвієнко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 30 травня 2017 року між нею та ОСОБА_2, відповідачем по справі було укладено договір позики, за яким вона передала у власність відповідача (Позичальника) грошові кошти у сумі 8200,00грн. і 60 дол. США. На підтвердження отримання коштів відповідач написала 30.05.2017 року розписку. Відповідно до умов даної розписки відповідач зобовязувалась повернути вказані кошти до 12 червня 2017 року. Відповідач вищезазначений борг за договором так і не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка просить стягнути з відповідача борг у сумі 9764,37грн та моральну шкоду у розмірі 3000грн..

Від відповідача ОСОБА_2 клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходили, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

30 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким вона передала у власність відповідача (Позичальника) грошові кошти у сумі 8200,00грн. і 60 дол. США. На підтвердження отримання коштів відповідач написала 30.05.2017 року розписку. Відповідно до умов даної розписки відповідач зобовязувалась повернути вказані кошти до 12 червня 2017 року..

Відповідач вищезазначений борг за договором не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Вирішуючи даний спір, суд вважає необхідним керуватись наступним.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує

виконання ним свого обовязку.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язані визначений грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

У розглядуваній справі борговий документ (розписка) знаходиться у позивача.

Своїх заперечень проти позовних вимог про стягнення суми боргу за договором позики та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав.

Позивачкою доведено належними доказами наявність грошового зобов`язання та передання грошових коштів відповідачеві. Доказів виконання вказаного зобов`язання відповідачем судом здобуто не було.

Заборгованість відповідача перед позивачкою за договором позики становить 8200,00грн. та 60 дол. США що згідно курсу НБУ складає 1564грн. 37 коп. Таким чином загальна сума боргу становить 9764,37грн

Відтак, вимога про стягнення з відповідача позики у сумі 9764,37грн. - підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного..

Відповідно до ст. 1167 ЦК Українипередбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

За змістом ст..611 ЦК України право на відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов"язання настає у разі коли така підстава встановлена договором або законом.

В даному випадку чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язання, в тому числі за договором позики.

Крім того, при укладенні договору, сторонами також не встановлено право на відшкодування моральної шкоди за не виконання зобовязання.

Також стороною позивача не вказано в чому саме полягала завдана позивачу моральна шкода та якими доказами це підтверджується.

Приймаючи до уваги та враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно копії довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

З урахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 288, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 533, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (НОМЕР_1, виданий Звенигородським РВ УМВС 20.07.2016р., зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (м. Київ, Харківське шосе, 12 кв.49, ідентифікаційний код НОМЕР_2) борг за договором позики у розмірі 9764,37грн.

В іншій частині позовних вимоги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання повного тексту.

Суддя Підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Звенигородського районного суду Д.І.Сакун