РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1401/18

Справа № 510/1736/18

06.11.2018 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради Одеська область про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 січня 2010 померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на:

-житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою : с. Орлівка Ренійського району Одеської області вул. Леніна, буд. 202;

-земельну ділянку, що розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-земельну частку (пай) КСП «Прикордонник».

За життя померла ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження посвідчене Орлівською сільською радою 24 листопада 2008 року, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало, заповідала позивачу ОСОБА_1

Крім того, позивач проживала разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час після смерті матері позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанов від 20 вересня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригінадлів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 21 січня 2010 померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на:

-житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою : с. Орлівка Ренійського району Одеської області вул. Леніна, буд. 202;

-земельну ділянку, що розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-земельну частку (пай) КСП «Прикордонник».

За життя померла ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження посвідчене Орлівською сільською радою 24 листопада 2008 року, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало, заповідала позивачу ОСОБА_1

Крім того, позивач проживала разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Через деякий час після смерті матері позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанов від 20 вересня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлої ОСОБА_2, копію заповіту на ОСОБА_1, документи підтверджуючі факт сумісного проживання позивача з померлою, документи підтверджуючі родинний звязок між позивачем та померлою та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлої ОСОБА_2 на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої є ОСОБА_1, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради Одеська область про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка Ренійського району Одеської області вул. Миру (Леніна), буд. 202.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, що розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на земельну ділянку серія ЯБ № 905039, виданий Ренійською райдержадміністрацією Одеської області 09 листопада 2009 року (площею 0,5181 га, кадастровий номер :01:006:0203).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Прикордонник», серія ОД № 0092910, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований 28 листопада 1996 року за № 707.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова