Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 186/608/16-ц

провадження № 61-12335св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),Гулька Б.І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради,

третя особа - виконавчий комітет Першотравенської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у складі судді Кривошеї С. С. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради, третя особа - виконавчий комітет Першотравенської міської ради, про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Позовнузаяву мотивовано тим, що ОСОБА_4 відповідно до наказу від 18 серпня 2014 року № 86/К була прийнята на посаду секретаря-друкарки до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради (далі - УПСЗН Першотравенської міської ради).

Наказом начальника УПСЗН від 24 березня 2016 року № 26/к ОСОБА_4 31 березня 2016 року звільнена з посади секретаря-друкарки у зв'язку зі скороченням посади на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України.

Позивач вважаючи своє звільнення незаконним, просила скасувати наказ начальника УПСЗН від 24 березня 2016 року №26/К «Про звільнення», поновити її на посаді секретаря-друкарки УПСЗН.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну правову оцінку наданим учасниками справи доказам та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалені судові рішення у справі постановлені без з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, та з порушенням оцінки доказів.

У травні 2017 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від УПСЗН Першотравенської міської ради, в якому викладено прохання залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу від 18 серпня 2014 року № 86/К була прийнята на посаду секретаря-друкарки до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради.

Наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 24 березня 2016 року № 26/к ОСОБА_4 31 березня 2016 року звільнена з посади секретаря-друкарки у зв'язку зі скороченням посади на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України.

Також судами встановлено, що ОСОБА_4 не є членом профспілки, а тому згода профспілкового комітету на її звільнення не передбачена.

Пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП Українипередбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП Українивизначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 492 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП Українипри скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17.

Судами встановлено, що УПСЗН Першотравенської міської ради є структурним підрозділом виконавчого комітету Першотравенської міської ради, що утворюється виконкомом міської ради з послідуючим затвердженням сесією міської ради за пропозицією міського голови, підпорядковується міському голові.

25 січня 2016 року міським головою Вінницькою О. Р. було підписано розпорядження № 33-р, яке позивачем не оскаржувалося, відповідно до якого зобов'язано: затвердити штатний розпис Першотравенської міської ради та її виконавчих органів згідно додатку № 1; провести реорганізацію структурних підрозділів Першотравенської міської ради та її виконавчих органів згідно додатку № 2; провести з 01 квітня 2016 року виведення штатних посад у структурі Першотравенської міської ради та її виконавчих органів шляхом скорочення згідно додатку № 3.

На виконання розпорядження міського голови від 25 січня 2016 року № 33-р начальником УПСЗН Першотравенської міської ради попереджено ОСОБА_4 про скорочення з 01 квітня 2016 року посади секретаря-друкарки управління, яку вона займає, та її вивільнення після закінчення двомісячного терміну з моменту одержання персонального попередження за пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України. Попередження позивачкою було отримано 29 січня 2016 року.

Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що міський голова без належних на те повноважень вивів зі штатного розпису УПСЗН посаду секретаря друкарки є безпідставними.

Також суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивача не було переведено на вакантну посаду спеціаліста другої категорії сектору прийому громадян відділу прийому громадян та соціальних виплат Першотравенського управління праці та соціального захисту населення з тих підстав, що дана посада передбачає перебування особи на державній службі, а прийняття на посаду державного службовця має спеціальний порядок призначення, а саме: кваліфікаційні вимоги, конкурс, спецперевірка. Позивач про вакантну посаду була обізнана, однак документів для участі у конкурсі не подавала.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І.Гулько

Д. Д. Луспеник