Провадження №2/523/270/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

за участю позивача, представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.04.2015 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок № 66 по вул. Сергія Ядова в м. Одесі. Вона залишила заповіт згідно якого заповіла все своє майно відповідачці. Позивач вважає що при складанні заповіту ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Тому заповіт на його думку слід визнати недійсним.

Позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав просив в його задоволенні відмовити.

Третя особа в судове засідання не зявилася.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.04.2015 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок № 66 по вул. Сергія Ядова в м. Одесі. Вона залишила нотаріально посвідчений заповіт від 27.10.2006 року, згідно якого заповіла все своє майно відповідачці. Це підтверджено копією заповіту, відповіддю нотаріуса.

По справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, згідно висновку якої померла ОСОБА_4 під час складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Позивачем та його представником не надано суду жодного доказу того, що при складанні заповіту волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним, та відповідачка вчиняла протиправні дії відносно спадкодавця щоб унеможливити зміни до заповіту.

Так згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

А згідно ч.2 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Оцінюючи докази в їх сукупності, а також правовідносини які виникли, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, та неможливості його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1224, 1257 ЦК України, ст. ст259,263,265,272 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.11.2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: