Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 (місце проживання: 61204 АДРЕСА_1)

до

Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області (місцезнаходження: Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське, вул. Центральна, 150),

треті особи:

Відділ Держгеокадастру у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (місцезнаходження: Запорізька область, м.Василівка, вул.Театральна,1),

Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області (місцезнаходження: Запорізька область, м.Василівка, вул.Театральна,14),

про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2018 року до Василівського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій ОСОБА_1 вказує, що 24 вересня 2016 року помер його брат - ОСОБА_2.

Після смерті брата залишилася спадщина: житловий будинок № 74 по вул. Шкільна в с. Відножине Василівського району Запорізької області; земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, розташована за адресою : вул. Шкільна, 74 с. Відножине, Василівського району Запорізької області; земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, розташована за тією ж адресою, що належали померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 837 від 12 грудня 2003 року.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області № 8072 від 13.12.2017 року, до дня смерті ОСОБА_2 був зареєстрований один.

Маючи намір прийняти спадщину, в листопаді 2017 року позивач звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, де була заведена спадкова справа № 33/2017.

05.12.2017 року він отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 208, на житловий будинок № 74 по вул.. Шкільній в с. Відножине Василівського району Запорізької області та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106247763 від 09.12.2017 року.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені присадибні ділянки, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що на них не була проведена реєстрація прав,

відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, про що було надано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії № 684/01016 від 05.12.2017 року.

Заповіту померлий ОСОБА_2 не залишив. Спадкоємців першої черги, окрім нього, після смерті брата, не має.

Позивач просить суд:

- визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: вул. Шкільна, 74 с. Відножине, Василівського району Запорізької області та земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за тією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 24 вересня 2016 року.

Ухвалою судді від 29.03.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач та його представник в особі ОСОБА_3 не зявилися, але представник надала заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності та позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Представники Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, Держгеокадастру у Запорізькій області, Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в підготовче судове засідання не зявилися, але до суду надали заяви, в яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні за відсутності зазначених учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є братом ОСОБА_2, що підтверджується фотокопією спадкової справи, яка у справі.

ОСОБА_2 помер 24 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, у зазначений день відкрилася спадщина після його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з:житлового будинку № 74 по вул. Шкільна в с. Відножине Василівського району Запорізької області; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, розташованої за адресою: вул. Шкільна, 74 с. Відножине, Василівського району Запорізької області; земельної ділянки площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: вул. Шкільна, 74 с. Відножине, Василівського району Запорізької області, що належали померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за № 837 від 12 грудня 2003 року, копія якого є в справі.

За життя ОСОБА_2 не оформив належним своє право власності на зазначене майно.

Після смерті брата позивач, відповідно до ст.1261 ЦК України, у передбаченому ст.1268 ЦК України порядку та у передбачений ст.1270 ЦК України строк, прийняв спадщину, що підтверджується листом завідуючої Василівської державної нотаріальної контори та фотокопією спадкової справи, які у справі.

На даний час позивач не має можливості у інший спосіб, крім судового, оформити своє право на спадщину, тому, відповідно до ст..392 ЦК України, він звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України документом, що підтверджує право на земельну ділянку є Державний акт на право власності на землю, а тому, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку вирішити даний спір.

При цьому, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належні, достатні, достовірні та допустимі докази, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження своїх вимог, позивач суду надав.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки, право власності спадкодавця - ОСОБА_2 на вищевказане спадкове майно знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст.ст.1217, 1222, 1223, 1262, 1268 ЦК України, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, який належним чином та вчасно прийняв спадщину, не відмовився від її оформлення, є позивач, а тому, суд вважає можливим визнати саме за ним право власності на спадкове майно на вищевказану земельну ділянку.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, ст.ст.328, 334, 379, 382, 386, 392, 1216- 1257, 1262, 1268-1285 ЦК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 76-80, 175, 197, 198, 200, 259, 263, 264, 265, 293, 315, 316, 317, 319, 352, 354, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 184020195) до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області (місцезнаходження: Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське, вул. Центральна, 150, ), треті особи: Відділ Держгеокадастру у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (місцезнаходження: Запорізька область, м.Василівка, вул.Театральна,1, ),Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області (місцезнаходження: Запорізька область, м.Василівка, вул.Театральна,14, ), про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: вул. Шкільна, 74 в с. Відножине, Василівського району Запорізької області - в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата - ОСОБА_2, який помер 24 вересня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. Шкільна, 74 в с. Відножине, Василівського району Запорізької області - в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата - ОСОБА_2, який помер 24 вересня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_4