Єдиний унікальний номер 725/3475/17
Номер провадження 2/725/714/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Войтуна О.Б.,

при секретарі: Дженджері К.І.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в інтересах ОСОБА_4 до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Посилався на те, що відповідно до Ордеру на житлове приміщення №0161 від 16 квітня 1991 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира житловою площею 11,7 кв. м, що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Сагайдачного (Волгоградская) АДРЕСА_1.

У звязку з тим, що він емігрував до Ізраїлю і йому 91 рік, він не мав можливості приїжджати в Україну і доглядати за даною квартирою вона прийшла в непридатний для проживання стан, а тому у березні 2016 року він прийняв рішення здати дану квартиру в оренду громадянину ОСОБА_1 Давіту Міріановичу із зобовязанням його здійснити ремонт в даній квартирі. В рахунок здійснення ремонту та утримання в належному стані квартири і відповідно він за згодою ОСОБА_4, як власника вселився в дану квартиру і проживає в ній.

В грудні 2016 року орендар повідомив його, що до його квартири прийшли незнайомі люди та повідомили про те, що вони купили дану квартиру та бажають в ній проживати і що ніби позивач 26 листопада 2016 року продав квартиру відповідачу ОСОБА_5, який через 6 днів перепродав квартиру ОСОБА_6, який в свою чергу в цей день зробив зворотню довіреність на ОСОБА_5 на право продажу від його імені даної квартири.

Оскільки в позивача є рідний син, який є його спадкоємцем, позивач дану квартиру бажав залишити йому у спадок і ніколи нікому її не продавав.

Будь-яких договорів купівлі-продажу квартири позивач не підписував, довіреностей на відчуження спірної квартири також не надавав, в нього було відсутнє волевиявлення щодо відчуження квартири, яка є предметом даного договору, тому зазначені обставини вказують на те, що спірний договір купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2016 року був укладений в супереч волі позивача та з порушенням вимог ч.3 ст.203 та п.2 ст.207 ЦК України, а тому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею, 11,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, від 26 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, що зареєстрований в реєстрі за №5737.

Позивач в судове засідання не зявився, його представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в його задоволенні з тих підстав, що її довіритель є добросовісним набувачем, а докази надані позивачем є неналежними.

Треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялись судом про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Ордеру на житлове приміщення №0161 від 16 квітня 1991 року (а.с.7 ) копія якого була досліджена у судовому засіданні ОСОБА_4 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира житловою площею 11,7 кв. м, що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Сагайдачного (Волгоградская) АДРЕСА_1.

01.10.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди квартири №1-а по вул. Сагайдачного (Волгоградская) у м. Чернівці (а.с. 25).

При цьому 26.11.2016 року був укладений договір купівлі-продажу квартири загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею, 11,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, від 26 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, що зареєстрований в реєстрі за №5737, відповідно до якого ОСОБА_4 від імені якого діє ОСОБА_7 продав зазначену квартиру ОСОБА_5 (а.с. 103).

На підтвердження повноважень у ОСОБА_7 на відчуження майна була надано доручення від 23.07.2015 року яка посвідчена нотаріусом ОСОБА_9 з перекладом та нотаріальним посвідчення і засвідченням написаного печаткою «Апостиль» (а.с. 127-140).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а отже для відновлення моїх порушених прав я змушений звертатись до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу моєї квартири недійсним.

Згідно п.2 ст.207 ЦК України правочин вважається здійсненим у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

У відповідності до вимог п.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивач заперечує факт волевиявлення на продаж квартири, а також ту обставину, що він взагалі надавав доручення ОСОБА_7 для представництва його інтересів.

На підтвердження даного факту зазначає, що до нотаріуса який зазначений в довіреності не звертався оскільки такого нотаріуса у Ізраїлі із зазначеною адресою робочого місця не існує. Крім того у Дорученні і доданих до нього копії паспорта та спірному договорі купівлі-продажу міститься неправдива інформація і щодо паспортних даних та номера особистого посвідчення особи які у них зазначені, також не відповідає дійсності і адреса проживання позивача оскільки він з 10 травня 2007 року, тобто на момент укладення спірних правочинів (Доручення 23 липня 2015 року ні на момент укладення договору 26 листопада 2016 року) і до сьогодні проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а в Дорученні та спірному договорі купівлі продажу зазначено адресу позивача м. Тель-Авів, вул. Аленбі 15.

У нотаріальній справі посвідчення договору купівлі-продажу номер паспорта зазначено №8615368, а фактично номер паспорта позивача 996307. Також не відповідає дійсності номер особистого посвідчення особи який являється «3 23239541», а у документах на відчуження квартири зазначено «3-1752261-3».

Крім цього до матеріалів справи додано також копію паспорта позивача (а.с. 5,6) із завіреним перекладом і фото самого позивача з паспорта, а у матеріалах посвідчення відчуження спірної квартири згідно доданого паспорта не відповідають дійсності не тільки паспорті дані і номер особистого посвідчення, а й саме фото позивача вклеєне у паспорті не являється фотом ОСОБА_10.

Таким чином враховуючи, вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними доказами, що спірний договір купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2016 року, посвідчений ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №5737 був укладений в супереч волі позивача та з порушенням вимог ч.3 ст.203 та п.2 ст.207 ЦК України.

При цьому відповідачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували докази надані позивачем та його представниками.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 321 ЦК України ст.ст.4-6,76-81,95,258-259,263-265,354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, загальною площею 28,1 кв.м., житловою площею, 11,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, від 26 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, що зареєстрований в реєстрі за №5737.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун