РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2018 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який в в подальшому уточнила та просила в ньому стягнути з відповідача на її користь заборгованість по середньому заробітку за час затримки розрахунку за період з 05.07.2018 року по 17.10.2018 року у сумі 22 227 грн. 04 коп., та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 300 грн. 00 коп.
Ухвалою судді від 26.10.2018 року, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову.
Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» заперечує проти позовних вимог, оскільки відсутня його вина в затримці розрахунку з позивачем. Крім того, у відзиві зазначено, що підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати не є складною та виходячи із суми позовних вимог, а тому ОСОБА_2 акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» просить зменшити орієнтовний розрахунок витрат на послуги адвоката по зазначеній справі.
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю її представника, відповідно до якого позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить суд відмовити у задоволенні позову з урахуванням відзиву.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго» до 18.05.2018 року, та була звільнена на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ 2143-к від 18.05.2018 року.
Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2018 року по справі № 335/5123/18, розмір середньоденний доходу позивача складає 304 грн. 48 коп., і згідно рішення суду з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 34 651 грн. 13 коп. без урахування прибуткового податку з громадян й інших обовязкових платежів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.05.2018 року по 04.07.2018 року у розмірі 9 439 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп. Стягнуто також і судові витрати.
Відповідно до ст. 47 ч. 1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В судовому засіданні встановлено, що в день звільнення відповідач остаточного розрахунку з позивачем не провів, належну позивачеві заробітну плату не сплатив.
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Оскільки на день звільнення відповідач не сплатив позивачеві нараховану заробітну плату і компенсацію невикористаної відпустки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 05.07.2018 року по 17.10.2018 року за 73 робочих днів (73х304 грн. 48 коп. = 22 227 грн. 04 коп.) в межах заявлених позовних вимог - 22 227 грн. 04 коп.,
Заперечення представника відповідача про те, що з вказаної суми суд повинен відрахувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, не приймається до уваги, оскільки відповідно до п.п. 168.1.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податків, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу. Таким чином, обовязок щодо нарахування, утримання податків законодавством покладено на податкового агента, яким є відповідач.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі ОСОБА_3 факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 6 300 грн. 00 коп. та актом прийняття-передачі наданих адвокатських послуг. Адвокат у судовому засіданні участі не приймав, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг, розміром позовних вимог, справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2 500 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя: В.О. Макаров