Справа № 404/2404/17
Номер провадження 2/404/350/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді- Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_3 та Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надія Костянтинівна про визнання договору купівлі- продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений 03.03.2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надією Костянтинівною по реєстру №183.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та в обґрунтування зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5, яка постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1.

Зазначила , що вона ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері. Заповіт померла не залишала.

З»ясувала , що 3 березня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. по реєстру № і83 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору продавець передає у власність покупцю квартиру АДРЕСА_1, а покупець сплачує за неї обговорену грошову суму.

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 290000 грн., які продавець одержала повністю до підписання цього договору.

Стверджується, що фактично покупець ОСОБА_2 грошей в сумі 290000 гри. продавцеві ОСОБА_5 за належну їй квартиру АДРЕСА_1 не передавав.

Факт не сплати обумовленої в договорі грошової суми покупцем ОСОБА_2 продавцеві ОСОБА_5 об'єктивно підтверджується протоколом допиту в якості свідка по кримінальному провадженню матері покупця ОСОБА_6 від 15 березня 2017 року, яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, вказала, що ніяких грошей за квартиру вони продавцеві не передавали.

Оскільки , договір купівлі-продажу є оплатим, так як покупець оплачує продавцеві ціну речі, яка обумовлена договором. Цей договір обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов'язків, продавець зобов'язаний передати покупцеві певну річ, а покупець, в свою чергу, зобов'язаний сплатити ціпу за передану річ.

Так як покупець ОСОБА_2 не виконав взяті на себе по договору купівлі-продажу квартири зобов'язання, правочин суперечить вимогам ст. 655 ЦК України, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір.

В судовому засіданні адвокат позивача зазначила, що відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України, правочин не може суперечити актам цивільного законодавства а також моральним засадам суспільства, тобто, фізичні та юридичні особи повинні враховувати вимоги щодо здійснення цивільних прав, встановлених у ЦК та інших-актах цивільного законодавства.

Враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Згідно з п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а тому просить задовольнити позов повністю.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень на позов зазначив, що позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5

Проте вказані обставини не відповідають дійсності і позивач навмисно приховує той факт, що померла ОСОБА_5 мала ще одну доньку -ОСОБА_3, яка відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті матері, а крім того, померла ОСОБА_5 мала сина ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і діти якого також мають право на спадкування у першу чергу за правом представлення.

Разом з тим, 08.11.2016 року ОСОБА_5 зробила розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт, згідно якого належну їй на праві особистої власності квартиру під номером АДРЕСА_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вона заповіла, ОСОБА_2.

Заповіт на користь позивача був складений тому, що дочки та онуки не спілкувались з померлою ОСОБА_5, не допомагали їй та не доглядали її.

Але особливо погані відносини протягом тривалого часу були у померлої ОСОБА_5 з її донькою ОСОБА_1, позивачем у даній справі.

Конфлікт між ними був викликаний тим, що у 2011 році ОСОБА_5 згідно нотаріально посвідченого договору подарувала своїй донці ОСОБА_1 квартиру, за що хотіла щоб донька її доглядала та допомагала. Однак ОСОБА_1 не здійснювала догляд своєї матері, а тому ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування.

Згідно рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 був задоволений, а договір дарування квартири визнаний недійсним. Змістом зазначеного рішення суду підтверджується факт конфліктних відносин між померлою ОСОБА_5 та позивачем.

Після даного судового розгляду позивач зі своєю матір'ю так і не примирилась.

Догляд та допомогу померлій ОСОБА_5 протягом тривалого часу надавала родина відповідача .

03.03.2017 року між ним, як покупцем, та ОСОБА_5, як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири за номером АДРЕСА_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Продаж квартири вчинено за 290 000 грн., з яких 90 000 були його власні кошти, а 200 000 грн. позичив: 100 000 взяв в борг у свого рідного діда ОСОБА_8, 50 000 взяв в борг у свого брата ОСОБА_9, 25 000 взяв в борг у ОСОБА_10 та 25 000 взяв в борг у ОСОБА_11.

Всю суму коштів покупець ОСОБА_5 одержала повністю до підписання договору 1 чи 2 березня 2017 року.

На спростування доводів позивача , що він не передавав ОСОБА_5 грошей за квартиру АДРЕСА_1 зазначив, що його мати ОСОБА_6 не була стороною договору купівлі-продажу квартири та про обставини передачі коштів не знала.

Відповідач повністю виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу та передав продавцю ОСОБА_5 кошти, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

До судового засідання приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н. К. надано заперечення проти позову з посиланням, що в своїй позовній заяві позивач зазначає, що укладення договору купівлі-продажу квартири відбулося з порушенням статті 655 ЦК України, в частині оплати предмету договору, тобто, що покупець не виконав свої зобов»язання щодо оплати товару.

При цьому, як на доказ своєї позиції позивач посилається на протокол допиту свідка ОСОБА_6 в кримінальному провадженні.

Законність отримання вказаного доказу для неї є сумнівна. Вважає, що суд має дослідити допустимість цього доказу та перевірити обставини справи безпосередньо в судовому засіданні, оскільки згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Частина 2 цієї ж статті встановлює, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Порядок допиту свідків встановлений ст. 69 ЦПК України, з якої вбачається, що свідок має бути допитаний судом безпосередньо в судовому засіданні.

Вважає, що протокол допиту свідка в кримінальному провадженні не може бути належним та допустимим доказом в цивільній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зазначила, що підготовка даного договору відбувалася тривалий час. Сторони по договору звернулися до неї в листопаді 2016 року на консультацію з питань його перспективного оформлення. На час першого звернення було встановлено, що на квартиру, яка мала бути об'єктом купівлі-продажу був накладений арешт, оскільки мав місце цивільно-правовий спір між ОСОБА_5 та її дочкою ОСОБА_1 Повідомила, що договір може бути укладений тільки після зняття арешту. В грудні 2016 року ОСОБА_5 знову з'явилася до нотаріуса та повідомила, що вона отримала рішення суду , здала його в реєстраційну службу для зняття арешту. При цьому, вона висловлювала побажання швидше оформити договір купівлі-продажу, оскільки між сторонами вже відбувся розрахунок.

Наступний візит сторін мав місце наприкінці грудня 2016 року, на той час арешт вже був знятий, але в зв'язку з річними звітами посвідчення договору не відбулося, а тому прийняла у них документи для посвідчення договору та призначила дату посвідчення договору на 06 січня 2017 року. У вказаний день сторони з'явилися , посвідчення договору не відбулося, оскільки в реєстрі речових прав містилося обтяження з типом обтяження - арешт нерухомого майна, власником якого являлася ОСОБА_5. При цьому, дані, які містилися в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не дозволяли ідентифікувати, чи має відношення до цього арешту продавець по договору.

В зв'язку з неможливістю ідентифікувати особу щодо якої відноситься заборона мною, 06 січня 2017 року був здійснений запит до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Відповідь з вказаного органу не надходила тривалий час, а тому в телефонному режимі дублювалося питання щодо надання відповіді і 22 лютого на її адресу повторно була надіслана відповідь, яка дала змогу ідентифікувати особу, якої стосувався арешт, тобто було встановлено, що він не стосувався продавця ОСОБА_5, а відтак відпала перешкода для посвідчення договору.

В період з 06 січня 2017 року по 27 лютого 2017 року ОСОБА_5 неодноразово телефонувала та приходила в офіс з метою вияснити чи є вже відповідь щодо арешту. При цьому, вона постійно переймалася тим, що покупець з нею розрахувався, а посвідчення договору купівлі-продажу ніяк не відбудеться. Ця обставина дуже бентежила ОСОБА_5

В результаті посвідчення договору відбулося 03 березня 2017 року. До підписання договору нотаріус виясняла у продавця, чи відбувся з нею розрахунок. ОСОБА_5 повідомила, що покупець з нею розрахувався повністю до підписання договору. Дана обставина була відображена в тексті договору, зокрема в пункті 4 договору. За таких обставин вважає, що підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Судом встановлено наступні факти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 10).

ОСОБА_12 була власником квартири АДРЕСА_1 до 03.03.2017 року .

ОСОБА_12 залишила заповіт на належну на праві особистої власності квартиру № АДРЕСА_1, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яким заповідає ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н. К., зареєстровано в реєстрі за № 921 від 08.11.2016 року (а. с. 50 ) .

3 березня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К. по реєстру № 183 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а. с. 15-18).

Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору продавець передає у власність покупцю квартиру АДРЕСА_1, а покупець сплачує за неї обговорену грошову суму.

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 290000 грн. , які продавець одержала повністю до підписання цього договору.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, договір купівлі-продажу є оплатим, так як покупець оплачує продавцеві ціну речі, яка обумовлена договором. Цей договір обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов'язків, продавець зобов'язаний передати покупцеві певну річ, а покупець, в свою чергу, зобов'язаний сплатити ціпу за передану річ.

Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України, правочин не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, тобто, фізичні та юридичні особи повинні враховувати вимоги щодо здійснення цивільних прав, встановлених у ЦК та інших-актах цивільного законодавства.

Враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Відповідно доч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостоюст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю .

Нотаріус стверджувала , що продавець при укладенні договору зазначала їй про те, що вона отримала всі кошти до укладення даного договору.

Згідно рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року було задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування спірної квартири недійсним ( а.с. 44-46).

Виходячи зі змісту рішення суд погодився з тим, що позивач мала проблеми з зором і слухом, підписала договір під впливом помилки, вважаючи , що укладає договір довічного утримання. Судом встановлено, що позивач переніс радикальні операції на обох вухах, після чого праве вухо глухе, а зліва залишки слуху, що могло суттєво вплинути на розуміння п. 17 договору щодо роз»яснення нотаріусом п.17 договору ( а.с. 45).

08.11.2016 року ОСОБА_5 оформила заповіт на ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту ( а.с. 128).

Днем укладення договору купівлі-продажу є 03.03.2017 року( а.с. 15-18).

Днем смерті продавця є ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 82).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 19.05.2017 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом ( а.с. 110).

Згідно наданих суду копій розписок ОСОБА_2 20.02.17 року( а.с. 52,54), 22.02.17 року ( а.с. 55), 24.02.2017 року ( а.с. 60) отримав у борг кошти на різні суми на різний строк саме для придбання спірної квартири. В судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_13 підтвердили факт надання коштів нібито на придбання спірної квартири.

Допитані в судовому засіданні свідки вказали на ряд обставин , а саме свідок ОСОБА_14 вказала , що покійна їй зазначила, що оформила даний договір , але кошти не взяла , оскільки певні особи зобов»язалися за нею доглядати. Вона хотіла жити одна, а квартиру оформили на внука її подруги.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що не була свідком передачі коштів , але знала про наявність коштів у відповідача в розмірі 100000грн.

Свідок ОСОБА_10 засвідчила факт позики коштів 25000грн. племіннику для купівлі квартири , які він на даний час їй ще не повернув.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив факт позики 25000грн. , які на даний час не повернуто.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив факт позики 100000грн. для купівлі-квартири.

Свідок ОСОБА_9 зазначив про позику брату 50000грн.

Свідок ОСОБА_6 зазначила , що знала покійну з 1990 року, знала про сварки покійної з її донькою- позивачем, покійна була її свекрухою, попросила, щоб їй у с. Вільному придбали житло в замін на спірну квартиру.

Свідок ОСОБА_15 зазначила, що померла мала наміри переїхати до подруги в с. Вільне, ближче до подруги, зазначала , що переписала квартиру , але на кого свідок не знає.

За встановлених судом обставин і наданих суду доказів, , суд приходить до висновку , щодо підтвердження факту того, що розрахунок відповідно до умов договору купівлі-продажу не відбувся.

Сторони в судовому засіданні зазначили, що під час смерті ОСОБА_5 в її житлі коштів , отриманих від продажу квартири в розмірі 290000грн. знайдено не було.

Жодних доказів передачі коштів до укладення договору відповідачем суду надано не було.

В сукупності доказів підлягає оцінці заява відповідача подана до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини( а.с. 110), подача якої спростовує доводи щодо передачі коштів за придбання житла. Оскільки в разі досягнення всіх умов договору в т.ч. і передачі 290000грн. відповідачу нелогічно було звертатися з даною заявою , знаючи , що є повноправним власником житла згідно договору купівлі-продажу .

Розписки про отримання коштів в борг , який на даний час не повернутий жодному з позивальників не підтверджує факту передачі даних коштів продавцю.

Крім того, відповідачем підтверджено той факт , що ним не було вчасно надано відомості до Електронної Декларації , щодо наявності даних боргових зобов»язань.

За вказаних обставин , суд приходить до висновку щодо наявності підстав , визнання оспорюваного договору недійсним , оскільки має місце невідповідність істотних умов договору дійсним обставинам щодо передачі коштів в рахунок виконання договору, що суперечить суті договору купівлі-продажу , який є оплатним в розумінні ст. 655 ЦК України .

Зазначене є підставою визнання недійсності правочину в розумінні ст. 215 ч. 1 та ст. 203 ЦК України.

Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд вирішує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1312,40грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 8, 22, 202, 203, 215, 512 Цивільного кодексу України, ст. ст. 134-142,223,263, 265,268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( 25006, АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_2) до ОСОБА_2 ( 27640, АДРЕСА_3, ІПН -НОМЕР_1 ) третя особа ОСОБА_3 (АДРЕСА_4 , 51165) Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надія Костянтинівна ( 25006, АДРЕСА_5) про визнання договору купівлі- продажу недійсним, задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений 03 березня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_16 по реєстру № 183.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1312,40грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда