Постанова

Іменем України

19 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 286/1090/17

провадження № 61-13305св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Антоненко Н. О., Журавель В.І. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М.,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити факт, що на момент проголошення незалежності України вона постійно проживала на її території без реєстрації, а саме з листопада 1989 року по 15 жовтня 1992 року. Встановлення цього факту їй необхідне для отримання громадянства України та пенсії за віком.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року у складі судді Гришковець А. Л. заяву ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала на території України без реєстрації, а саме з листопада 1989 року по 15 жовтня 1992 року.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М., рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року скасовано, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі частини четвертої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

У жовтні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій вона просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що в даній справі має місце спір про право.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її із суду першої інстанції.

У статті 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 286/1090/17 передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції на підставі наданих доказів: копії паспорта громадянина СРСР, посвідчення учасника війни, пенсійного посвідчення, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довідки виконавчого комітету Лучанківської сільської ради про місце проживання та інших, дійшов висновку про необхідність встановлення факту її проживання на території України без реєстрації у період із листопада 1989 року по 15 жовтня 1992 року.

Скасовуючи рішення місцевого суду та залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статті 256 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, виходив із того, що в даному випадку має місце спір право, тому це питання повинно вирішуватися у порядку позовного провадження.

Колегія погоджується з висновками апеляційного суду.

Згідно з частиною четвертою статті 256 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На стадії апеляційного перегляду встановлено, що заінтересованою особою - Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області було оспорене право ОСОБА_4 на набуття громадянства України.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального права залишив заяву ОСОБА_4 без розгляду.

Доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення не впливають і не дають підстав для висновку про те, що судом не дотримано вимог процесуального закону.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Відповідно до частини третьої стаття 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

До Верховного Суду від Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшла заява про закриття провадження в справі на підставі статті 255 ЦПК України у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 414 ЦПК України, якщо суд першої або апеляційної інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи сторони в спірних правовідносинах, що не допускають правонаступництва, після ухвалення рішення не може бути підставою для застосування положення частини першої цієї статті.

Правовідносини у даній справі пов'язані зі встановленням факту проживання заявника на території України та не допускають правонаступництва.

Оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим та відсутні підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України, у задоволенні заяви Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області слід відмовити.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

У задоволенні заяви Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат