Справа № 289/245/18
Номер провадження 2/289/373/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кримоцького старостинського округу Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ОСОБА_2, залишилось спадкове майно, яке він заповідав позивачу, дане майно з поміж всього іншого складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Хомівка, Радомишльського району, Житомирської області по вул. Гоголя, № 3, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народився 16.08.1956 року в с. Хомівка, Радомишльського району Житомирської області.

07 жовтня 2003 року, гр. ОСОБА_2, на випадок своєї смерті зробив розпорядження у вигляді заповіту де вказав, а саме: все його майно, за винятком автомобіля М-21406, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все, те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1.

18 квітня 2008 року, помер гр. ОСОБА_2, у віці 79 років в с. Хомівка, Радомишльського району Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 084689 видане Кримоцькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області від 21 квітня 2008 року.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини, на підставі його заяви нотаріус завів спадкову справу за № 509, даний факт підтверджує витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47066389 від 14.03.2017 року.

Після смерті заповідача, залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Радомишльський район, с. Хомівка, вул. Гоголя, буд. № 3, однак ще, 13 вересня 2007 року на підставі рішення Кримоцької сільської ради за № 85 від 29.08.2007 року, покійному ОСОБА_2, видали Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок по вул. Гоголя за № 3 в с. Хомівка, Радомишльського району, Житомирської області в якому допустили помилку в його імені і видали дане свідоцтво на імя «Кононенко Левон Федорович». Однак згодом рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.05.2017 року, було встановлено відповідний факт належності правовстановлюючого документу, дане рішення суду додається.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно до Глави 10 п. 4.15 та п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК.

Однак, звернувшись до нотаріуса, позивачу було повідомлено, що набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину на дане спадкове майно він, як єдиний спадкоємець за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що оригінала вищезазначеного Свідоцтва про право власності на житловий будинок серії ЯЯЯ № 657070 від 19.09.2007 року немає, а взяти дублікат в БТІ позивач не може, так як він видається тільки власнику даного майна лише за життя, а відповідно до положень ЗУ «Про нотаріат», дані обставини є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтв про право на спадщину.

Проте у відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Загальна інвентаризаційна вартість цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 38 799,00 гривень, що також підтверджує технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 01.09.2007року.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 328, 1216-1218, 1261, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України та керуючись ст.ст. 4-5, 19, 23, 27, 81, 95, 174-177 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кримоцького старостинського округу Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 18.04.2008 року у віці 79 років в с. Хомівка, Радомишльського району Житомирської області право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Хомівка, Радомишльського району Житомирської області по вул. Гоголя, № 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький