Справа № 303/4153/18
Номер рядка стат.звіту - 58
12 листопада 2018 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого-судді Монич В.О.
при секретарі Лаврів Е.І.
Справа №303/4153/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом Мукачівського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю,
Ухвалою суду від 26 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.
Відповідач - ОСОБА_1, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. До суду повернувся конверт з відміткою про те, що відповідач за письмовою заявою відмовився від отримання копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками до неї.
Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського районного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного. Відповідно до поданої заяви, ОСОБА_1 ствердив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також вказав про те, що ознайомлений з правами та обов'язками безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Також встановлено, що відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідного до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1 від 26.04.2018 року було проведено перевірку даних щодо ОСОБА_1, в результаті чого було встановлено, що такий з 06.12.2016 року по 13.04.2017 року, тобто в період перебування на обліку центрі зайнятості як безробітний, мав діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю , у зв'язку з чим такий не може вважатись безробітним.
Так, за даними Єдиного реєстру адвокатів України, 06.12.2016 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською дільністю.
Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Згідно п. 14.1.226 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Представник позивача зазначив, що адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою самостійно, що відносить таку категорію громадян до зайнятого населення і виключає можливість реєстрації як безробітної особи. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачена можливість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом відповідної заяви, проте відповідач не скористалася цим правом і не припиняла дію свідоцтва на період перебування на обліку як безробітної. А тому, відповідач не мав права на отримання статусу безробітного і призначення виплати допомоги по безробіттю, оскільки наявність діючого свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення і надання соціальних послуг, про яку відповідач не повідомив центр зайнятості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 31 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.
Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідачу було направлено листа від 02.05.2018 року № 559, в якому запропоновано повернути неправомірно отриману допомогу по безробіттю, проте кошти відповідач так і не сплатив.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, адже адвокатська діяльність є професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а тому відповідач не може вважатися не зайнятою особою з часу отримання ним свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 254, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1, 4 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд, заочно-
Позов Мукачівського міськрайонного центру зайнятості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 Мукачівського району на користь Мукачівського міськрайонного центру зайнятості грошові кошти в розмірі 21 235 ( двадцять одну тисячу двісті тидцять п'ять) грн. 42 коп..
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 на користь Мукачівського міськрайонного центру зайнятості судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп..
Відповідачам, які не з"явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, пердбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), мешканець АДРЕСА_3
Головуючий В.О.Монич