Справа № 676/5248/18
Номер провадження 2/676/2297/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.,

позивача ОСОБА_1

представника 3 особи Кондаурової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право на житло,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог вказує, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.11.2015 року житловий будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1. У вище вказаному будинку зареєстровані члени її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про те, вищевказані особи 10 років тому виїхали за кордон і з того часу на Україну не поверталися. По тій причині, що відповідачі зареєстрованів будинку, позивач не може належним чином користуватись своєю власністю, не має можливості оформити субсидію на своє житло. Відповідачі добровільно знятись з реєстрації не бажають, чим чинять перешкоди в володінні та розпорядженні належною їй власністю. Просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_3.

В суді позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов визнав частково? не заперечив щодо визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратила права на проживання в будинку позивача, щодо дітей заперечив виходячи із вимог ст. 12 Закону України «Про основи соцільного захисту бездомних осіб та безпритульних дітей» згідно якої неприпустимо зменшення або обмеження прав та інтересів дітей щодо житла.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, діюячи в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали, не заперечили проти його задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №4 по вул. Кривоноса в м. Кам'янець-Подільському, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.11.2015 року, виданого приватним нотаріусом Ганасюк М.М, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно із довідкою КП «Житловик» про склад сім'ї №06-02/1221 від 01.08.2018 року та записів в домовій книзі за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані позивач та члени її сім'ї: ОСОБА_4 - син, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_5 - невістка, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - внучки.

Згідно акту перевірки паспортного режиму №06-01/140 від 01.08.2018 р. в будинку по АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, але не проживають зі слів сусідів близько 10 років.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали, що з 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, не проживають в будинку позивача, забрали свої речі та переїхали на постійне проживання в Іспанію, повертатись до матері не бажають. Там же в Іспанії народились онуки позивача.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.

За змістом зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Зібраними у справі доказами підтверджується що відповідачі не проживають в будинку, що належить позивачу більше одного року без поважних причин.

Таким чином згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання дитини не встановлено за згодою між дитиною та батьками.

З урахуванням наведеного місце проживання неповнолітніх дітей має бути з одним із батьків, тому заперечення представника 3 особи суд відхиляє.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, так як ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_6 так як відповідачі вибули із даного будинку та тривалий час не проживають.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі і додаткового вирішення не потребує.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючисьст. ст. 12, 13, 81, 83, 263- 268, 280 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради як орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право на житло - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житлом в будинку АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відшкодування судових витрат з кожного по 234 грн. 94 коп.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8.

Третя особа Орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації , місцезнаходження: вул. Троїцька, 4, м. Кам'янець-Подільський.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2018 року