Справа № 171/2058/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області під головуванням судді Чумак Т.А. за участю секретаря - Жандарук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв»язку з чим підписав заяву б/н від 20.10.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов»язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов'язався: на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку; пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями; відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, станом на 18.10.2017 року має заборгованість в сумі 16133,35 гр., яка складається з: 11790,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3098,60 грн. нараховано пені; 1244,45 грн. заборгованість по штрафам (500 грн. фіксована складова, 744,45 грн. процентна складова).

Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі.

За заявою представника позивача справу розглянуто без її участі.

Відповідачем подано відзив на позову заяву, в якому зазначено, що він дійсно підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, але не вважає вказану Анкету договором в розумінні ст.626 ЦК України, оскільки він висловив лише бажання на отримання кредиту, що не може вважатися обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Посилання позивача на те, що він був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, вважає необґрунтованим, оскільки ознайомлення з документом повинно бути підтверджено підписом особи. Також вказав, що позивачем безпідставно заявлені вимоги про стягнення пені та штрафу за порушення грошових зобовязань, оскільки подвійна цивільна відповідальність заборонена ст.61 Конституції України.

В судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

20.10.2006 року ОСОБА_1 як клієнтом банку подано заяву позичальника до ПАТ КБ «Приватбанк» про надання йому банківських послуг у вигляді надання строкового кредиту, а також подано заяву про відкриття рахунку та видачу кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту. Відповідно до змісту вказаної заяви відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом із даною заявою складають договір банківського обслуговування, та зобовязався виконувати умови, викладені у вказаних Умовах та Правилах, які надані йому в письмовій формі. Вказана заява підписана відповідачем.

Відповідно до вищевказаного договору банківського обслуговування відповідачу було встановлено кредитний ліміт в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку, що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 18.10.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 16133,35 гр., яка складається з: 11790,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3098,60 грн. пеня; 1244,45 грн. заборгованість по штрафам (500 грн. фіксована складова, 744,45 грн. процентна складова).

Протягом дії кредитного договору відповідачем здійснювалася часткова сплата щомісячних платежів по кредиту.

Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором, укладеним 20.10.2006 року між сторонами у справі, та не спростовані відповідачем.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

За вимогами ст.549 ЦК України неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач 20.10.2006 року уклав з позивачем договір банківського обслуговування, на виконання умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти. Розрахунком заборгованості підтверджено, що з часу отримання кредитних коштів відповідач в порушення умов укладеного договору не здійснював своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту, в звязку з чим станом на 18.10.2017 року виникла заборгованість в сумі 16133,35 гр., яка складається з: 11790,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3098,60 грн. нараховано пені; 1244,45 грн. заборгованість по штрафам (500 грн. фіксована складова, 744,45 грн. процентна складова).

Розрахунок в частині заборгованості за процентами та пенею відповідач не спростував належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.ст.81-83 ЦПК України, а тому суд приймає його за основу суми боргу.

Що стосується вимог про стягнення штрафів, то суд вважає необхідним у задоволенні позову в цій частині відмовити, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст.61 Конституції України, про що зазначено у правовому висновку постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Врахувавши наведене та відповідно до статті 549 ЦК України Верховний Суд України зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач зобовязався сплачувати кредит, проценти за користування кредитом кожного місяця. Також судом встановлено, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, що є підставою для стягнення заборгованості за вищезазначеними кредитним договором з відповідача, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів: 1244,45 грн., слід відмовити.

З відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600,00 грн. на користь позивача, який було сплачено при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14888,9 гр., яка складається з: 11790,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3098,60 грн. пені; судовий збір в сумі 1600,00 гр., всього в сумі 16488,9 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак