Справа №484/2984/17 03.05.2018
Провадження №22-ц/784/697/18
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2018 року м. Миколаїв

справа № 484/2984/17-ц

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби)

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ухвалене 19 січня 2018 року суддею Мельничуком О.В. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного тексту судового рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Третіми особами залучено приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу та Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби.

Позивач зазначав, що 7 листопада 2013 року між ним та банком шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 4 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з нього на користь банку грошові кошти в сумі 21320,73 грн., в тому числі 350,52 грн. заборгованості за кредитом, 13597,79 грн. заборгованості за відсотками, 3500 грн. заборгованості за пенею та комісією, 872,42 грн. штрафу, а також 3000 грн. витрат, пов'язаних з вчиненням нотаріальної дії.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, а саме за відсутністю документів, що складають кредитний договір з визначенням його умов, які визначають розмір заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку та інше, ОСОБА_1 просив визнати виконавчий напис нотаріуса від 4 травня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судові засідання не з'являвся, своєї думки стосовно позову не висловив.

Приватний нотаріус у наданих поясненнях позов заперечувала, вважаючи свої дії по вчиненню виконавчого напису відповідними вимогам нотаріального законодавства, та просила справу розглядати у її відсутності.

Представник Первомайського МВ ДВС при розгляді справи по суті поклався на розсуд суду, справу просив розглядати у відсутності представника третьої особи.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2018 року позов задоволено, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 4 травня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за №3929, визнано таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриваптБанк» просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт не погодився з оцінкою судом таких обставин, як неотримання боржником письмової вимоги банку, недоведеність безспірності вимоги, недотримання вимоги щодо трирічного строку позовної давності тощо.

Відзив на апеляційну скаргу банку позивач не надав.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 88, 114). Справу розглянуто у відсутності сторін.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом «Про нотаріат» (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами.

Відповідно до статті 87 Закону виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо:

- подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1).

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3).

Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати:

- оригінал кредитного договору;

- засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (пункт 6.2 пункту 6 Глави 16 розділу ІІ Порядку) .

Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається, що 7 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг укладено кредитний договір № б/н (далі - Анкета-заява) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 10, 104).

Анкета-заява не містить припис про те, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають Договір про надання банківських послуг.

Будь-яких умов кредитування (розмір кредитного ліміту, процентної ставки, умов нарахування пені) Анкета-заява не містить.

З наданого банком нотаріусу витягу з особового рахунку ОСОБА_3 вбачається, що він починаючи з 7 листопада 2013 року отримав кредитні кошти у розмірі 350, 52 грн.

Погашення кредиту ОСОБА_3 не здійснював.

4 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського округу Бондар І.М. вчинено нотаріальний напис на кредитному договорі щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного боргу в розмірі 18 320,73 грн., в тому числі 350,52 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13 597,79 грн. заборгованості за відсотками, 3500 грн. заборгованості за пенею та комісією, 872,42 грн. штрафів, а також 3000 грн. витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису( а.с.8-9).

Виконавчий напис вчинено на підставі заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 4 травня 2017 року (а.с. 94), до якої стягувачем додано Анкету-заяву(а.с.104-105), розрахунок заборгованості (а.с. 106-107), копія письмової вимоги боржнику з відміткою про її направлення 26 квітня 2017 року (а.с. 100-102).

Інші документи, а саме Пам'ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які за узгодженням сторін складають Договір про надання банківських послуг, стягувач нотаріусу не надав.

Ненадання нотаріусу документів, які є складовими кредитного договору, та відсутність жодних відомостей щодо умов кредитування (розмір кредиту, відсоткова ставка, умови нарахування пені, штрафів, комісії) свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору, та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку.

В порушення вимог підпункту 6.2 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус взагалі не перевірив, чи передбачено умовами договору стягнення з боржника пені та штрафу.

Суми, визначені стягувачем як «сума комісії та пені» (а.с.196), не є комісією, оскільки нараховувались лише при виникненні простроченої заборгованості, а порядок їх нарахування рівними сумами по 100 грн. суперечать порядку нарахування пені.

Нарахування штрафу (872,42 грн.) витягом з рахунку боржника не підтверджено.

Таки чином, безспірність заборгованості ОСОБА_1 для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена.

Крім того, відповідно до статті 258 ЦК до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку.

Проте, розмір стягнення неустойки, як і інших складових боргу, визначено нотаріусом за період з 7 листопада 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 4 травня 2017 року були порушені вимоги статей 87,88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку.

Висновок науково-правової експертизи від 12 грудня 2016 року (а.с.40-56) стосується питання визначення безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису, способу та суб'єктного складу учасників спору, а тому висновків суду щодо даної справи не спростовує.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить положенням статті 16 ЦК.

За такого основний висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання виконавчого напису нотаріуса від 4 травня 2017 року таким, що не підлягає виконанню, відповідає обставинам справи та вимогам цивільного та нотаріального законодавства.

Посилання апелянта на безспірність вимоги (у розумінні пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку та пункту 2 Переліку документів) спростовується вищенаведеним аналізом цих норм та переліком документів, дійсно наданих нотаріусу стягувачем.

Оскільки підставою задоволення позову є недоведеність безспірності вимоги та вчинення виконавчого напису поза межами строку давності до вимог про стягнення неустойки, не мають правового значення доводи банку щодо дотримання порядку надіслання боржнику письмового повідомлення та дотримання трирічного строку до основних зобов'язань.

Внесення змін до виконавчого напису або визнання його частково таким, що не підлягає виконанню, діюче законодавство не передбачає.

Таким чином, підстави для скасування судового рішення та відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови складено 2018 року.