Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа №572/2865/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Рижого О.А.

при секретарі - Мороз Ю.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 1 - Тумак О.І.

представника відповідача 2 - Немкович І.І.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та Головного Управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 26 серпня 2017 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_6, 1981 року народження, жителька АДРЕСА_1, перебуваючи по АДРЕСА_2, на ґрунті виниклих раптових неприязних відносин спричинила їй тілесні ушкодження. За даним фактом Сарненським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000912 від 31.08.2017 року. За даним фактом було призначено судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4. Згідно висновку судово-медичного експерта № 251 від 07.09.2017 року у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого субкапітального перелому четвертої п'ясної кістки лівої кисті із набряком м'яких тканин в ділянці ушкодження, яке згідно п. 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до розряду середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров'я.

З часу внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань пройшло більше дев'яти місяців, і за цей час слідчим було проведено лише судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4. та взято пояснення ОСОБА_6. Тому позивачка вважає, що досудове розслідування, яке триває дуже довгий проміжок часу, є неефективним та безрезультатним, що в свою чергу порушує її права, оскільки стороною обвинувачення не зібрано жодних доказів, які б дали можливість встановити істину у справі та забезпечив належний захист потерпілої. Вважає, що бездіяльність Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області незаконною та такою, що завдає їй значних моральних страждань, оскільки держава в особі органу досудового розслідування, не може захистити її порушене право, яке підлягає захисту.

З врахуванням наведеного, положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на її користь 300 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник Головного управління Національної поліції в Рівненській області - Тумак О.І. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, посилаючись на те, що вимоги є безпідставними. Також матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та її розміру.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області - Немкович І.І. заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області не вчинило жодних дій, які б призвели до порушення прав позивача. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди та її розміру.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 26 серпня 2017 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_6, 1981 року народження, перебуваючи по АДРЕСА_2, на ґрунті виниклих раптових неприязних відносин спричинила їй тілесні ушкодження. За даним фактом Сарненським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000912 від 31.08.2017 року. Також було призначено судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4. Згідно висновку судово-медичного експерта № 251 від 07.09.2017 року у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого субкапітального перелому четвертої п'ясної кістки лівої кисті із набряком м'яких тканин в ділянці ушкодження, яке згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до розряду середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров'я.

Вказані обставини підтверджуються висновком експерта №251+медичні документи від 07.09.2017 р. відносно ОСОБА_4

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог у позовній заяві посилається на вимоги Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянину внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення (п.п.4 п.1 ст.2 вказаного Закону).

Відповідно до ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету здійснюється за рахунок державного бюджету.

У ст.5 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" визначено перелік органів, оперативні підрозділи яких можуть здійснювати оперативно-розшукову діяльність. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною 6 ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У правовому висновку Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 вказано, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження порушення відповідачами звичних для нього життєвих зв'язків, докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя, а також позивачем необґрунтовано з посиланням на докази доводи того, що тривалістю розслідування їй заподіяно моральної шкоди та її розмір. Сам факт проведення лише одної судово-медичної експертизи, протягом тривалого часу, не є доказом заподіяння їй моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.19, 56 Конституції України, ст.ст.23,1173,1174,1176 ЦК України, ст.ст.2,12,13,76,81,141,247,258,259,263-265 ЦПК України, Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 днів з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя Рижий О.А.

Повний текст рішення складено 12.12.2018 року.