РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Павлюка С.О.

(Справа № 285/901/18, провадження у справі № 2/0285/632/18)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь інфляційні витрати, 3 % річних, витрати на правову допомогу та сплачений ним при подачі позову судовий збір на загальну суму 8735,53 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що рішеннями Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.12.2011 року та від 28.02.2013 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено та стягнуто на користь позивача кошти за договорами позики в розмірі 25569,74 та 24 018,41 грн. відповідно.

Окрім того, через не виконання вказаних рішень суду в добровільному порядку, а саме сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, ОСОБА_1 звертався до суду про стягнення з ОСОБА_2 вказаних збитків, які рішеннями Новоград-Волинського міськрайонного суду були задоволені частково. Останнє Заочне рішення з приводу стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних прийнято Новоград-Волинським міськрайонним судом 22.05.2017 року. Вказане заочне рішення не оскаржувалась та набрало законної сили, а тому позивач з 23.05.2017 року має право на звернення до суду з приводу стягнення з відповідача компенсаційних витрат за невиконання грошового зобовязання.

Загальна сума боргових зобовязань відповідача, згідно рішень Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2011 року та від 28.02.2013 року становить 46365,85 грн.

Учасники справи не надіслали до суду жодних заяв по суті справи.

Справа розглядається за правилами глави 10 розділу ІІІ Цивільного-процесуального кодексу України з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. В звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.04.2011 року відповідач взяв у позивача в борг гроші в сумі 19 835 грн., які зобов'язався повернути до 10.05.2011 року (далі Договір 1), також 08.06.2011 року відповідач взяв у нього в бог 22 000 грн., які зобовязувався повернути до 09.06.2011 року (далі Договір 2). Їхня домовленість була оформлена розписками від 29.04.2011 року та 08.06.2011 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.12.2011 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнуто 22 000 грн. боргу за Договором 2, а також 3% відсотки річних - 222,41 грн. та компенсацію інфляційних втрат - 5,06 грн., Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28.02.2013 року стягнуто на користь позивача за Договором 1 кошти в розмірі - 20 803, 38 грн. (а.с.10-14)

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.05.2017 року позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто на користь позивача за тими самими Договорами позики інфляційні втрати та 3% річних на загальну суму 4897,74 грн. (а.с.15).

Відповідач не виконує вказані рішення суду, а саме не сплачує борг з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми не повертає.

За змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. (п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5).

Поняття «інфляція» є загальновідомим і означає знецінення національної валюти (зменшення її купівельної спроможності) внаслідок об'єктивних економічних процесів.

Механізмом захисту доходів населення від їх знецінення (інфляції) є індексація у порядку, визначеному Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України.

Для визначення рівня інфляції в Україні використовується індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання (ст. 1 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як позичальник, належним чином взяті на себе зобовязання не виконав і не повернув позивачу всю отриману суму позики та на день подачі позовної заяви до суду заборгував йому грошові кошти.

Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Однак суд не погоджується із сумою боргу, зазначеною позивачем в позовній заяві, на яку повинні нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних, а саме 46365,85 грн. (яка складається з суми заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних, витрат на інформаційно-технічне забезпечення, судового збору та витрат на правову допомогу), оскільки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних має проводитися лише на основну суму боргу, яка не сплачена боржником, а саме на 41835 грн., на яку потрібно нараховувати інфляційні втрати та 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача інфляційні втрати за період з червня 2017 року по січень 2018 року в сумі 3593,62 грн., та 3% річних за період з 23.05.2017 року по 21.02.2018 року в сумі 945,58 грн.

Щодо стягнення витрат з оплати правової допомоги з відповідача на користь позивача суд зазначає, що вказані відносини регулюються також Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який було прийнято на захист учасників процесу від завищених гонорарних розмірів.

Згідно ст. 1 зазначеного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу позивачу за договором від 13.02.2018 року надавав адвокат ОСОБА_3 Позивачем за надання правової допомоги було сплачено 3000 грн., що підтверджується відповідною угодою та попереднім розрахунком, у звязку з чим з відповідача на користь позивача суд стягує понесені останнім витрати (а.с.6-8,18).

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) кошти в сумі 7539 (сім тисяч пятсот тридцять девять) грн. 20 коп., які складається:

- 3593 (три тисячі пятсот девяносто три) грн. 62 коп. - інфляційні втрати за період часу з червня 2017 року по січень 2018 року;

- 945 (девятсот сорок пять) грн. 58 коп. 3% річних;

- 3000 (три тисячі) 00 коп. компенсація витрат на правничу допомогу.

В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в сумі 491 грн. 53 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 04.05.2018 року.

Головуючий