Справа № 344/2855/18
Провадження № 22-ц/779/499/2018
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 березня 2018 року у складі судді Островського Л.Є., по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2

Вимоги заяви мотивувала тим, що з ОСОБА_2 проживала у цивільному шлюбі, від якого у них народилося троє дітей.

З жовтня 2017 року стосунки між ними погіршилися, поведінка ОСОБА_2 стала агресивною, він переслідує її, прослуховує телефонні розмови, чинить домашнє насильство щодо неї в присутності їхніх неповнолітніх дітей чим завдає шкоди її фізичному та психологічному здоров»ю, а також психологічно травмує дітей.

Заявник неодноразово зверталася в органи Національної поліції із заявами про вчинення ОСОБА_3 щодо неї протиправних дій.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила видати обмежувальний припис терміном на шість місяців у вигляді заборони громадянину ОСОБА_2 та його представникам наближатися на відстань до 100 метрів до місця її проживання за адресою АДРЕСА_1 та за місцем її роботи, а також до її автомобіля НОМЕР_1; заборони громадянину ОСОБА_4 та його представникам особисто та через третіх осіб розшукувати її, коли вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборони громадянину ОСОБА_2 та його представникам вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв»язку особисто та через третіх осіб.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням заявниця ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом при винесенні рішення не враховано норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд не прийняв до уваги той факт, що після погіршення їхніх стосунків з жовтня 2017 року ОСОБА_2 поводить себе агресивно по відношенню до неї та її матері, постійно переслідує її, силоміць забирає дітей та не дозволяє спілкуватись з ними. Судом не взято до уваги також її неодноразові звернення в органи Національної поліції щодо вчинення проти неї протиправних дій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що заявник не довела обставини якими обґрунтовувала необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_5, ОСОБА_7 заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість вимог заяви про видачу обмежувального припису.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд Івано-Франківської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 -2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

У апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено подані докази та не надано ним відповідну оцінку, зокрема її поясненням та поясненням її матері ОСОБА_8 щодо агресивної поведінки ОСОБА_2 до неї, а також неодноразовим зверненням до органів Національної поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами, відповідно до ч.1 ст. 76, ст. 80, 81 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 чинить щодо неї домашнє насильство в присутності їхніх неповнолітніх дітей чим завдає шкоди її фізичному та психологічному здоров»ю, а також психологічно травмує дітей.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов»язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа яка постраждала від домашнього насильства - це особа яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2001 року до жовтня 2017 року перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4

З жовтня 2017 року сторони проживають окремо, між ними існує спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Заявник ОСОБА_1 на підтвердження вчинення щодо неї домашнього насильства представила суду відповідь Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про те, що за період з 01.08.2017 року зареєстровано ряд звернень ОСОБА_1 з приводу вчинення неправомірних дій щодо неї ОСОБА_3

Разом з тим, крім особистих пояснень на підтвердження вчинення щодо неї домашнього насильства інших доказів не подала.

Апеляційним судом за клопотанням представника ОСОБА_1 витребувано від Головного Управління національної поліції в Івано-Франківській області Івано-Франківського відділу поліції відповіді на звернення ОСОБА_1 з приводу вчинення неправомірних дій щодо неї гр. ОСОБА_2, зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що знаходилися на розгляді в дільничних офіцерів поліції Івано-Франківського ВП ГУНП:43512 від 25.10.2017 року, 44294 від 31.10.2017 року, 46275 від 13.11.2017 року, 46996 від 18.11.2017 року.

Із отриманих висновків по матеріалах перевірок ряду звернень ОСОБА_1 встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно мають місце конфліктні ситуації, однак інформація викладена у зверненнях щодо її переслідування, погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_2 не знайшла свого підтвердження.

Не підтверджені будь-якими доказами посилання заявниці ОСОБА_1 про те, що неправомірна поведінка ОСОБА_2 щодо неї мала місце у присутності їх неповнолітніх дітей.

Таким чином беззаперечних доказів на підтвердження чинення ОСОБА_3 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявником до суду не надано, а тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису відсутні.

З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом перевірки під час розгляду справи судом першої інстанції, отримали належну правову оцінку та висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 07 березня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 травня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко