Справа № 604/1157/18
Провадження № 2/604/527/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2, що у смт. Підволочиськ, Підволочиського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником даної квартири. Відповідач 1 та Відповідач 2 у вказаному житловому приміщенні не проживають, участі у його утриманні не беруть, не сплачують комунальні платежі. З огляду на вказане, враховуючи відсутність домовленості про збереження житлового приміщення, у позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання сторони не з'явилися, про дату і час розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку.

Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач 1 та Відповідач 2, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, відзиву не подали.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1997 року, виданого Підволочиським райагробуд, від 20 лютого 1997 року, позивач є власником квартири, яка занходиться за адресою: смт. Підволочиськ, вул. АДРЕСА_3 Підволочиського району Тернопільської області. Свідоцтво видане на підставі розпорядження №126 від 25 січня 1997 року, та зареєстроване на праві спільної (сумісної або часткової) власності Підволочиським РБТІ у реєстрову книгу №499.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Будинковою книгою для прописки громадян, що мешкають в АДРЕСА_1, підтверджується факт реєстрації відповідача 1 та відповідача 2 за вказаною адресою.

З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04 жовтня 2018 року №2785, виданої Підволочиською селищною радою, вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 входять: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, за місцем реєстрації не проживають, що стверджено актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеними депутатом Підволочиської селищної ради №№б/н від 04 жовтня 2016 року, 11 травня 2017 року, 27 вересня та 02 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Отже, у даному випадку суд вважає що відповідачі 1 та 2, які є членами сім'ї власника, не проживають у житловому приміщенні (квартирі), що належить позивачу на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

З огляду на вказане, відповідача 1 та відповідача 2 слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням по цих підставах.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ч. 1 ст. 9, ст. 41 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса проживання: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, адреса реєстрації: АДРЕСА_6 НОМЕР_2, виданий Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області 12 вересня 1997 року), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, адреса реєстрації: АДРЕСА_6 НОМЕР_3, виданий Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області 08 грудня 1998 року, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_5) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_2, що у смт. Підволочиськ, Підволочиського району Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сидорак Г.Б.