МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Номер провадження № 2/521/747/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м.Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що її батьку ОСОБА_5 за життя належала квартира АДРЕСА_1.

01.04.2009 року ОСОБА_5 заповів спірне майно їй та дружині ОСОБА_3 в рівних частках.

Після смерті вона у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Позивач стверджувала, що позбавлена права на спадкування, оскільки відповідач утримує право установчі документи на квартиру.

Позивач в останнє судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином, її представником надана заява про розгляд справи за відсутністю позивача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в останнє судове засідання не зявилась, в процесі розгляду справи позов не визнала, надавши письмові заперечення.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, повідомлялась про розгляд справи, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, на які сторони послались в обґрунтування свої вимог та заперечень суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за життя на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24.12.1993 року, зареєстрованим в МБТІ 24.01.2994 року запис №364.кн.57пр.стр14.

01.04.2009 року ОСОБА_5 заповів спірне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 3-1175, сторонами не оспорюється.

27.03.2013 року ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть від 28.03.2013 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби ОМУЮ, актовий запис №3235).

Після смерті батька позивач у встановленому законом порядку та строк 17.04.2013 року звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

За її заявою заведена спадкова справа №7/2013.

Поряд із тим, позивач позбавлена права отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутні оригінали право установчих документів на спадкове майно.

Вказані документи утримується відповідачем, що визнано її представником.

Зазначене розяснено позивачу приватним нотаріусом письмово 12.07.2017 року.

Так, за правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.1217, 1233 ЦК України спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом, яким є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті батька позивач у встановленому законом порядку та строк 17.04.2013 року звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

За її заявою заведена спадкова справа №7/2013.

Протягом шести місяців з часу смерті спадкодавця позивач не заявляла про відмову від спадщини.

Осіб, які мають право на обовязкову долю у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України з матеріалів спадкової справи №7/2013 не вбачається.

При вирішенні спору суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зазначене узгоджується із статтею 392 ЦК України, за якою право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки ОСОБА_2 вчасно вжила заходів для отримання спадщини в нотаріальному порядку, однак, позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину через відсутність право установчих документів на спадкове майно, які через неприязні стосунки утримується відповідачем, суд погоджується із обраним позивачем способом захисту права; перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку є очевидними.

Зазначене узгоджується із Конвенцієюпро захист прав людини і основоположних свобод, за якою національні законодавчі обмеження не повинні обмежувати здійснення права до такої міри, при якій викривляється сама суть права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у позивача обєктивно відсутні, право позивача на спадкування не визнається відповідачем, позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та доведеним нею в процесі розгляду справи.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, ст.ст.352, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_6 Володимирівни до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого 27.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст.352, 354 ЦПК України.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 20.04.2018 року