Справа № 283/2559/18
провадження №2/283/1128/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 26.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області та стягувати з відповідача, як батька їхнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, непорозуміння та напруженість у взаємних відносинах, часті сварки, байдужість з боку відпоідача до потреб сім'ї, які призвели до того, що вони втратили почуття взаємної любові, поваги та взаєморозуміння. Проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Тому на даний час за таких обставин сумісне життя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб існує формально. Спору щодо проживання дитини між сторонами не має.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнила позовні вимоги в частині способу стягнення аліментів та просила їх задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Таким чином, сім'я фактично розпалася, і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Від цього шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який повністю знаходиться на утриманні позивача.

Відповідач, проживаючи окремо, будучи працездатним та отримуючи дохід, ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дитини, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.

Судом не здобуто, а сторонами не надано доказів про розмір одержуваного доходу відповідача по справі.

Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2018 року та до досягнення нею повноліття.

Керуючись ст. ст. 4, 23, 81, 82, 259, 247ЦПК України, ст. ст. 110, 112,182,184 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 26.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області по актовому запису № 6.

Дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишити проживати разом з матір'ю.

Прізвище позивачу за її вибором після розірваня шлюбу залишити шлюбне - ОСОБА_4.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 аліменти на користь

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2

на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2018 року та до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 аліменти на користь

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2 сплачені нею 704,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 - 704 гривень 80 копійок судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя