ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2753/16-ц Номер провадження 22-ц/814/585/18Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави в складі судді Парахіної Є.В. від 3 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, в якому просила визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, площею 1519 кв.м., з яких 1000 кв.м. з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови та 519 кв.м. - для ведення садівництва, складає 7/10 частин, а іншого власника ОСОБА_4 відповідно складає 3/10 частин.

В грудні 2016 року з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку звернувся ОСОБА_4, який просив визначити частки співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 по ? частині йому та ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2017 року позов ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено частка співвласників у праві спільної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 1519 кв.м., цільове призначення - землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 10000 кв.м., для ведення садівництва - 5129 кв.м.), яка належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 12.12.2007 року Ленінською районною у м. Полтаві радою, а саме ? частку у власності ОСОБА_3, ? частку - у власності ОСОБА_4.

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набуло законної сили.

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просила переглянути рішення та за результатами перегляду ухвалити нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі.

Свою заяву обґрунтована тим, що її донькою випадково, в травні 2018 року, на горищі спадкового будинку були знайдені копії різних правоустановчих документів по спірному домоволодінню, якими підтверджується факт належності попереднім власникам ОСОБА_6 на праві приватної власності 5/6 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 1/6 частина, тобто частина ОСОБА_4 З вказаних документів слідує, те, що обома, а не лише одним попереднім співвласником, в свій час здійснювались добудови і саме це потягло за собою зміну розміру часток в домоволодінні в період з 1975 року по 1979 рік, так як ОСОБА_8 було здійснено добудову та, відповідно, відбулося збільшення вартості цієї частки у спільній власності на житловий будинок та господарські будівлі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 липня 2017 року залишено без змін.

Відмова в задоволенні заяви обумовлена тим, що подані заявником документи на підтвердження нововиявлених обставин не спростовують висновків суду, покладених в основу судового рішення і не можуть бути визнані нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

Крім того, заявником так і не було надано доказів, які б свідчили про існуючу домовленість між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порядку користування спільною земельною ділянкою, позаяк не доведено існування такої домовленості і між попередніми власниками будинку.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її вимоги та визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 складає 7/10 частин, а іншого власника ОСОБА_4 - 3/10 частин.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення .

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Ухвалюючи рішення про визначення часток на земельну ділянку по ? частині як за ОСОБА_3, так і ОСОБА_4, суд встановив, що на час набуття останнім права власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1, воно перебувало у спільній частковій власності двох попередніх співвласників в рівних частинах по 1/2 частині у кожного.

Як вбачається з рішення Ленінської районної ради народних депутатів від 13.12. 1979 р. № 455 «Про зміну ідеальних часток між співвласниками по АДРЕСА_1» дозволено оформити право особистої власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 на співвласників в таких розмірах ОСОБА_9 - ? частина та ОСОБА_6 - ? частина.

Згідно договору купівлі-продажу від 01.10.1996 року ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_4 купив ? частину жилого будинку з частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1.

Станом на момент придбання ОСОБА_4 вказаної нерухомості, остання являла собою один одно поверхневий, глиновальковний та обкладений цеглою жилий будинок, загальною площею 50,1 кв.м., який розташований на земельній ділянці розміром 1502 кв.м.

Таким чином, придбавши у попереднього власника ОСОБА_10 належну її частину, ОСОБА_4 став власником 1/2 частини домоволодіння, інша ж частина домоволодіння залишилась у володінні іншого співвласника, а згодом в порядку спадкування перейшла у власність ОСОБА_3

Частки вказаних співвласників змінились лише у 2004 році на підставі рішення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради від 17.02.2004 року № 67 щодо надання дозволу ОСОБА_6 на добудови, з рекомендацією про внесення змін ідеальних часток.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2015 року вказані ідеальні частки були змінені та визначено, що ОСОБА_3 є власником 7/10 частин домоволодіння, а ОСОБА_4 - 3/10 частин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, помер. Спадкоємцем після його смерті стала дружина ОСОБА_2

Крім того, при розгляді позовних вимог, суд дійшов висновків щодо відсутності доказів встановлення між співвласниками за спірною адресою порядку користування земельною ділянкою у встановленому чинним законодавством порядку, як і досягнення між ними домовленості про її поділ відповідно до розміру часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруд, які існують на даний час у ОСОБА_3 7/10 частини, а у ОСОБА_4 3/10.

Обґрунтовуючи підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставини, заявник посилалася на знайдені документи - довідку Полтавського МБТІ від 28.08.1975 року щодо належності попереднім власникам спірного домоволодіння та копію судового рішення від 22.08.1974 року за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_12 та ОСОБА_9 про встановлення права користування спільним домоволодінням, яким встановлено право користування співвласникам спільним домоволодіння розташованим в АДРЕСА_1 в наступному порядку: ОСОБА_6 -1/2 частину домоволодіння, а ОСОБА_12 та ОСОБА_9 -1/2 частину.

Вважає, що вказані докази мають істотне значення для справи та спростовують висновки судового рішення, оскільки доводять факт належності ОСОБА_6 на праві приватної власності 5/6 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 1/6 частина, яка в подальшому набута у власність ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволені заяви суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що подані заявником нові письмові докази не містять нововиявлених обставин по справі і за своїм змістом не спростовують висновків суду, викладених в основу рішення про визначення часток в праві спільної власності на земельну ділянку.

Так, матеріалами справи доводиться, що рішенням народного суду Ленінського району м. Полтави від 22.08.1974 року було встановлено порядок користування спільним домоволодінням між ОСОБА_6, яка є власником 1/2 частини, та ОСОБА_14 і ОСОБА_9 (в подальшому - ОСОБА_9), яким належала інша 1/2 частина. Згідно до вказаного порядку ОСОБА_11 встановлено право користування кімнатою площею 19 кв.м., верандою площею 6,5 кв.м., матбуром площею 3,6 кв.м. та сараєм, а ОСОБА_14 і ОСОБА_9встановлено право користування кімнатою площею10,2 кв.м., кухнею площею 10,8 кв.м., верандою площею 7,1 кв.м.

Крім того, «Договором конкретного пользования" від 21.08.1975 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (ОСОБА_9) як особами, які на праві особистої власності володіють жилим будинком з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, встановлено порядок користування житловим будинком та, визначено, що в користування ОСОБА_6 переходить 5/6 частина в будинку; а в користування ОСОБА_9 - 1/6 частина будинку.

Вказане також доводиться довідкою Полтавського міжміського БТІ № 961 від 28.08.1975 року, де зазначено, що власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, були ОСОБА_6, ОСОБА_17 та ОСОБА_9, з частками 5/6 та 1/6 відповідно.

Станом на 01.10.1996 року, тобто на час укладання ОСОБА_4 договору купівлі-продажу, попередній власник придбаної ним частини домоволодіння ОСОБА_10 та ОСОБА_6 (правонаступником якої є ОСОБА_3.) мали у власності кожен по 1/2 частині домоволодіння.

При цьому, земельна ділянка між співвласниками розподілена не була, порядок користування нею, який є обов'язковим для правонаступників, у встановленому законом порядку визначений не був, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, надані заявником документи на обґрунтування нововиявлених обставин не були надані сторонами суду та не досліджувалися під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_19 про визначення розміру часток та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Між тим, обставини, які містяться в зазначених документах, не є істотними в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки не містять жодних доказів щодо узгодження розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 або визначеного порядку користування ділянкою між попередніми співвласниками протягом 1970-1980 років, позаяк не доводять факту існування такої узгодженості на час придбання ОСОБА_4 своєї частки в будинку.

З наданих документів вбачається лише розподіл між співвласниками житлового будинку за спірною адресою.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», які є чинними, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Колегія суддів вважає, що надані заявником письмові докази на підтвердження нововвиявлених обставин жодним чином не спростовують факти та висновки суду першої інстанції, покладені в основу судового рішення .

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до встановлених в 70-роках минулого століття часток домоволодіння колишніх співвласників : ОСОБА_6 належало 5/6 частин, а ОСОБА_7 1/6 частина домоволодіння, проте не містять будь-якої інформації про існування факту поділу земельної ділянки та наявної між співвласниками будинку домовленості про порядок її використання.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 3 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.