Справа № 484/3897/18
Провадження № 2/484/1616/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочно)

14.12.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, у складі:

головуючогосудді ОСОБА_1

за участю секретаря - Ярославської С.Д.

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування належним йому на праві власності житловим будинком № 24-а по вул. Івана Тургенєва в м. Первомайську Миколаївської області. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач з 2003 року не проживає за місцем реєстрації по вул. Івана Тургенєва, 24-а, в м.Первомайську Миколаївської області. Реєстрація відповідача у будинку є перешкодою у розпорядженні позивачем своїм майном.

Ухвалою суду від 31.10.2018 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали у повному обсязі позовні вимоги та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, дослідивши матеріали справи та вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду.

Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок № 24-а по вул. Івана Тургенєва в м. Первомайську Миколаївської області та земельна ділянка, площею 0,0422 га, кадастровий номер № :08:064:0008, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою. На підтвердження вказаного позивачем надано копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєєстрацію права власності від 13.02.2018 року № 113760854, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2018 року № НВ-018, технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП "Перовмайське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 16.01.2018 року та зареєстрованого за № 12085.

Відповідач ОСОБА_5 є чоловіком позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 275208 від 10.09.1972 року, згідно якого 20.04.1971 року Одеським міським ЗАГСом в книзі реєстрації актів уладення шлюбу зроблено запис за № 568 про реєстрацію між ними шлюбу. Реєстрація відповідача з 17.02.1998 року за адресою по вул. Івана Тургенєва, 24-а в м. Первомайську Миколаївської області підтверджується копією домової книги.

Актом не проживання та відсутністю особистого майна, складеного квартальним комітетом м. Первомайська № 39 від 09.08.2018 року, підтверджено, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації по вул. Івана Тургенєва, 24-а в м. Первомайську Миколаївської області фактично не проживає з 2003 року (більше 15 років). Під час огляду вказаного житлового будинку разом з власником, особистих речей ОСОБА_4 не виявлено.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили факт не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації по вул. Івана Тургенєва, 24-а в м. Первомайську Миколаївської області.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, суд дійшов висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В порядку ч.2 ст. 406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на жилий будинок № 24-а по вул. Івана Тургенєва в м. Первомайську Миколаївської області та земельну ділянку за цією же адресою, погодження позивача на реєстрацію у вказаному житлі місця проживання відповідача, його відсутність за місцем проживання понад один рік, а саме з 2003 року, не бере участі у витратах, повязаних з утриманням майна. Реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди і позбавляє позивача можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності. Доказів поважності причин відсутності відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у будинку.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 247, 265-268, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком №24-а по вул. Івана Тургенєва в м.Первомайську Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 14.12.2018 року.

СУДДЯ: