Справа № 133/69/17
Провадження № 22-ц/772/701/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 рокуСправа № 133/69/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької областів складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Стадника І.М.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_3 до Козятинської міської ради, Головного управління ДСНС України у Вінницькій області про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене суддею Сєчком В.Л. 09 січня 2018 року, повний тест судового рішення складено 15 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_3 з позовом до Козятинської міської ради, Головного управління ДСНС України у Вінницькій області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на гараж та земельну ділянку.

Позов мотивований тим, що рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради №273 від 30 жовтня 1986 року йому був наданий дозвіл на будівництво гаража площею 4х6 метрів на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення, ним на виділеній земельній ділянці були побудовані гараж та оглядова яма. Відповідно до звіту №27 від 02 червня 2016 року про проведення технічного обстеження будівлі гаражу літера «А» та оглядової ями літера «о/я», які знаходяться по АДРЕСА_3, встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації.

Враховуючи, що умовою для отримання свідоцтва про право власності на побудований ним гараж була приватизація земельної ділянки, він звернувся з відповідною заявою до Козятинської міської ради.

22 вересня 2003 року Козятинською міською радою за вихідним №718 йому був наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_2.

Ним була виготовлена технічна документація по відведенню вказаної земельної ділянки, отримані всі необхідні дозволи та узгодження.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Козятинської міської ради Вінницької області №534-V від 25 травня 2007 року вказаний проект відведення був затверджений, земельна ділянка по АДРЕСА_2 була передана в його власність. Протягом 2007 - 2012 років він неодноразово звертався як до міської ради так і до відділу земельних ресурсів щодо отримання державного акту, проте, з невідомих причин, державний акт йому не видавався.

Він подав до Козятинського міськрайонного суду позов про визнання бездіяльності Козятинської міської ради, яка полягає в невиконанні рішення 10 сесії 5 скликання Козятинської міської ради Вінницької області №535-V від 25 травня 2007 року про передачу йому у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 протиправною та зобов'язати відповідача видати йому державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що 13 березня 2003 року за вихідним № 483, Козятинською міською радою було видане «доручення на розробку технічної документації по виготовленню державного акту на право постійного користування на земельну ділянку» Козятинській СДПЧ -11.

11 січня 2005 року, за вихідним №881 Козятинським міським відділом земельних ресурсів Вінницької області був наданий висновок про погодження технічної документації по видачі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою для громадських потреб в АДРЕСА_1 Козятинській самостійній державній пожежній частині - 11 загальною площею 0,0742 га за рахунок земель Козятинської міської ради.

Рішенням 22 сесії 4 скликання №95/05-МР від 04 березня 2005 року була затверджена технічна документація по складанню державного акту на право постійного користування землею громадського призначення Козятинською самостійною державною пожежною частиною площею 742 кв. метри по АДРЕСА_1. Цим же рішенням Козятинській самостійній державній пожежній частині - 11 вказана земельна ділянка була надана в постійне користування, Козятинський відділ Вінницької регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України був зобов'язаний провести реєстрацію державного акту.

04 квітня 2007 року Управлінню МНС України у Вінницькій області був виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0742 га по АДРЕСА_1.

Таким чином, виділена йому для гаражного будівництва земельна ділянка, площею згідно технічної документації 0,0045 га з них забудова -0,0028 га, двір - 0,0017 га., кадастровий номер НОМЕР_1, на якій розташовані гараж та оглядова яма, з невідомих причин була включена до складу земель, переданих в постійне користування Управлінню МНС у Вінницькій області (в теперішній час Головне Управління ДСНС України у Вінницькій області).

Просив визнати право власності на будівлі гаражу, позначеного в технічній документації літерою «А», оглядової ями позначеної в технічній документації літерами «о/я», які знаходяться по АДРЕСА_3 та земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,0045 га , кадастровий номер НОМЕР_1, на якій розташовані побудований гараж та оглядова яма.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції не з'ясував обставин, які зазначені в позовній заяві, а лише послався на встановлену іншим судом правомірність набуття права користування земельною ділянкою ГУ ДСНС України у Вінницькій області, при цьому не врахувавши норми п.б ч.1 ст. 81 ЗК України.

Також зазначив, що в позовній заяві він послався на положення ч.ч.1,2 ст. 331 ЦК України, проте суд безпідставно керувався іншими нормами закону.

Крім того, при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував той факт, що будівництво гаража було розпочато і завершено в 1986 року, у зв'язку з чим необхідно було врахувати Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року Міністерства комунального господарства Української РСР, якою передбачалось державна реєстрація лише будинків з обслуговуючими спорудами та домоволодінь, а реєстрація права на нерухоме майно у вигляді окремого гаража законом не була передбачена.

Тому просить суд скасувати рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 273 від 30 жовтня 1986 року ОСОБА_3 наданий дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці по АДРЕСА_1. (а.с.22)

Відповідно до звіту №27 від 02 червня 2016 року про проведення технічного обстеження будівлі гаражу літера «А» та оглядової ями літера «о/я», які знаходяться по АДРЕСА_3 (а.с.5-24) встановлено, що гараж і оглядова яма побудовані в 1986 році. Правовстановлюючі документи на гараж відсутні, гараж побудований самочинно. (а.с.19)

22 вересня 2003 року Козятинською міською радою за вих. № 718 ОСОБА_3 наданий дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_2 . (а.с.32).

Рішенням 10 сесії 5 скликання Козятинської міської ради № 534-V від 25 травня 2007 року проект відведення був затверджений, земельна ділянка по АДРЕСА_2 передана у власність ОСОБА_3 (а.с.43)

Рішенням 22 сесії 4 скликання Козятинської міської ради №95/05-МР від 04 березня 2005 року затверджена технічна документація по складанню державного акта на право постійного користування землею Козятинською СПДЧ-11 площею 742 кв. м. по АДРЕСА_1. Цим же рішенням Козятинській СПДЧ-11 вказана земельна ділянка передана в постійне користування (а.с. 60).

04 квітня 2007 управлінню МНС України у Вінницькій області виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0742 га по АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки -для оборони (а.с.62)

31 жовтня 2017 року Державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації проведена реєстрація права постійного користування Козятинською СПДЧ-11 земельною ділянкою відповідно до державного акту серії НОМЕР_2, на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0742 га.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з державною реєстрацією нерухомих речей пов'язані такі правові наслідки як момент виникнення, припинення та порядок реалізації права власності. У зв'язку з тим, що у позивача відсутнє право власності на збудований ним самочинно гараж, визнати за ним це право в судовому порядку відповідно до положень ст 376 ЦК України, неможливо, оскільки це пов'язано з умовами надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

З таким висновком суд апеляційної інстанції повністю погоджується з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно прийшов висновку, що гараж позначений під літ. «А» є самочинним будівництвом, оскільки відповідно до технічного паспорту вбачається, що вищевказаний гараж збудований самочинно, оскільки його площу збільшено в розмірах 4,55х6,46м., а тому правильно застосував положення ст. 376 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі № 6-1328цс15 від 02 грудня 2015 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що збудований гараж під літ. «А» та оглядової ями під літ. «о/я», які знаходяться по АДРЕСА_3, та відповідно до державного акту серії НОМЕР_2 від 04 квітня 2007 року знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні Управління МНС України у Вінницькій області, структурним підрозділом якого є Козятинська СПДЧ-11.

Не зважаючи на той факт, що рішенням Козятинської міської ради 10 сесії 5 скликання № 534-V від 25 травня 2007 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2, передана у власність ОСОБА_3, проте в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт надання згоди СПДЧ-11 на вилучення земельної ділянки із постійного її користування.

Згідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Апеляційний суд вважає, що спірна земельна ділянка, яка перебуває у користуванні Козятинської СПДЧ-11, у встановленому законом порядку не була вилучена, відповідач правомірно набув право постійного користування на неї, державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою серії НОМЕР_2 від 04 квітня 2007 року не скасований, а тому визнати за позивачем право власності на самочинно збудований гараж та оглядову яму в судовому порядку відповідно до положень ст 376 ЦК України, неможливо, оскільки це пов'язано з умовами надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно керувався нормами ст. 376 ЦК України, в той час, коли позивач посилався на ст. 331 ЦК України є безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В даному випадку нерухоме майно підлягало державній реєстрації, однак воно було збудовано на земельній ділянці, яка не належала позивачу у зв'язку з чим до вказаних правовідносин не можливо застосувати положення ст. 331 ЦК України.

Також позивач ставить вимогу про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0045 га , кадастровий номер НОМЕР_1.

При вирішенні вказаної вимоги колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що визнання права власності в судовому порядку на вказану земельну ділянку не передбачено діючим законодавством.

Інші доводи ОСОБА_3 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені. Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Керуючись ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Голота Л.О.

/підпис/ Стадник І.М.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.