АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7984/17 Номер провадження 22-ц/786/747/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов М.В.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 січня 2018 року (час ухвалення рішення з 09:36 до 10:01 год.; дата виготовлення повного тексту рішення невідома) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на його користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1 736 грн. 50 коп.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, батьки мають рівні права та обов'язки і відповідно до ст.141, ст.185 СК України відповідач зобов'язана сплатити на його користь ? частину вартості путівки до закладу оздоровлення та відпочинку.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно витлумачив приписи ст.185 СК України та зробив хибний висновок про те, що перебування дитини у дитячому таборі не було викликано особливими обставинами.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що позивачем не доведено належними доказами існування обставин, передбачених ст.185 СК України, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлені такі фактичні обставини, які не заперечуються учасниками справи, та підтверджені належними і допустимими доказами.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2002 року по 2015 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Встановлено місце проживання ОСОБА_4 з матір'ю.

Рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 01.07.2016 року, яке набрало чинності 12 липня 2016 року, визначено нове місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з батьком ОСОБА_2 за його місцем проживання. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь І.Г. на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

15 липня 2016 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дитину в зв'язку з виїздом відповідача на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, та визначено до сплати 175 доларів США щомісячно до повноліття дитини (а.с.7-8).

Згідно листа та розрахунку заборгованості ВДВС м.Кременчука ГТУЮ у Полтавській області за № 92052 від 19.09.2017 року за станом на 01.09.2017 рік ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1 041 грн. 75 коп. (а.с.10-11).

08.06.2017 року ОСОБА_2 придбано путівку на оздоровлення дитини - ОСОБА_4 до ДЗОВ «Чайка». Вартість путівки становила 3 473 грн. (а.с.9).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції правильно визначив суть і характер спірних правовідносин та правомірно виходив з того, що понесені позивачем витрати на оплату вартості путівки для дитини в ДЗОВ «Чайка» не були викликані саме особливими обставинами, тому не можуть вважатись додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.

Апеляційний суд погоджується із зазначеними висновками та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких нормативних приписів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Спеціальною нормою, якою врегульовані спірні правовідносини, встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст.185 СК України).

При вирішенні питання про віднесення коштів, витрачених позивачем на придбання путівки до ДЗОВ «Чайка», до додаткових витрат на дитину у розумінні ст.185 СК України апеляційний суд керується правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою у постанові від 13 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17).

У зазначеній справі з подібними правовідносинами суд касаційної інстанції висловив такі міркування.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У справі, що розглядається (позовна заява, долучені до неї письмові докази, тощо) відсутні дані про те, що перебування дитини у оздоровчому таборі було викликано особливими обставинами - станом здоров'я, необхідністю розвитку певних здібностей, або іншими істотними обставинами, за яких перебування дитини у таборі було нагальним, вкрай важливим та необхідним для її розвитку, виховання, тощо. Посилання в апеляційній скарзі на інформацію з офіційного сайту ДЗОВ «Чайка» щодо переліку послуг з оздоровлення для дітей свідчить про те, що цей заклад не є спеціалізованою лікувально-профілактичною установою та забезпечує проведення для дітей загальнооздоровчих, профілактичних та виховних заходів.

За таких обставин апеляційний суд робить висновок, що позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довів належними і допустимими доказами те, що необхідність перебування дитини у оздоровчому таборі була обумовлена особливими обставинами у розумінні положень ст.185 СК України.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2018 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов