Справа № 720/1428/18
Провадження № 2/720/719/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Шова В.Д.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання батьківства, посилаючись на те, що з червня 2017 року він проживає однією сімєю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу. 14 квітня 2018 року у них народився син ОСОБА_7. В період зачаття ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 В подальшому шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2018 року. 09 липня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до Волоківської сільської ради Глибоцького району із заявою про реєстрацію сина та про надання йому прізвища, імя та по батькові «Магалюк Серафим Андрійович», так як він є його біологічним батьком. Однак Волоківська сільська рада Глибоцького району відмовила у здійсненні реєстрації дитини, посилаючись на те, що оскільки дитина народилась до спливу десятимісячного терміну після розірвання шлюбу, при реєстрації її народження в актовому записі про народження батьком дитини буде записаний її колишній чоловік ОСОБА_4 Крім того, у відповіді було розяснено, що для того щоб записати батьком дитини ОСОБА_3, матері разом з колишнім чоловіком ОСОБА_4 необхідно звернутись до Волоківської сільської ради Глибоцького району із спільною заявою про невизнання ОСОБА_4 батьком дитини, та із заявою від ОСОБА_3 про визнання його батьком дитини. Оскільки ОСОБА_4 проігнорував прохання ОСОБА_5 та у вказаний строк до Волоківської сільської ради Глибоцького району не зявився для подання спільної заяви, просив визнати його батьківство судом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Щодо стягнення судових витрат заперечував, оскільки до звернення з даним позовом в суд до відповідача, який перебував на заробітках за кордоном, ніхто не звертався із питанням оформлення народження дитини на позивача.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 в залі судового засідання не зявилася, направивши на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути без її участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не зявився, направивши на адрес суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2018 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народився син, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 162 від 16 квітня 2018 року.

В період зачаття ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. В подальшому шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2018 року.

Батьківство ОСОБА_3 підтверджується висновком дослідження про біологічне батьківство № MG18-52347/C1F1 від 27 серпня 2018 року та відповідачем не заперечується.

09 липня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до Волоківської сільської ради Глибоцького району із заявою про реєстрацію сина та про надання йому прізвища, імя та по батькові «Магалюк Серафим Андрійович», так як його біологічним батьком є саме позивач. Однак, Волоківська сільська рада Глибоцького району відмовила у здійсненні реєстрації дитини, посилаючись на те, що оскільки дитина народилась до спливу десятимісячного терміну після розірвання шлюбу, при реєстрації її народження в актовому записі про народження батьком дитини буде записаний її колишній чоловік ОСОБА_4, що підтверджується повідомленням Волоківської сільської ради Глибоцького району № 351 від 10 липня 2018 року.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України Законом № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст. 128 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду заяву про визнання батьківства, якщо запис про батька дитини вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу.

За змістом ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно розяснень, викладених у п.п. 4, 7,9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає позовному провадженні. Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. За умов, зазначених у п. 4 цієї постанови, заяву до суду про визнання батьківства відповідно до ст. 128 СК може подати особа, яка вважає себе батьком дитини. Суд визнає батьківство, якщо походження дитини від певного чоловіка, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з яким жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Предметом доказування у цих справах є відповідно відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаного як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й чоловіком, яка вважає себе її батьком.

Для вимог про оспорювання батьківства особою, котра записана як батько дитини, позовної давності не встановлено, а для вимог чоловіка про визнання його батьківства позовна давність становить один рік і її перебіг починається із дня, коли особа дізналася або могла дізнатися, що є батьком дитини.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним батьківства стосовно дитини, народженої 14 квітня 2018 року ОСОБА_5, у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, у звязку із чим, позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що дійсно саме позивач є батьком дитини-хлопчика, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 162 від 16 квітня 2018 року, висновком дослідження про біологічне батьківство № MG18-52347/C1F1 від 27 серпня 2018 року та іншими дослідженими судом доказами.

Із урахуванням положень ст. 134 СК України у рішенні суду має бути зазначено про зобовязання органу реєстрації цивільного стану внести відповідні відомості до актового запису народження дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача позасудових витрат, проведених на дослідження про біологічне батьківство № MG18-52347/C1F1 від 27 серпня 2018 року, слід відмовити виходячи з наступного.

Щодо віднесення вказаної суми, витраченої позивачем на проведення дослідження про біологічне батьківство в розмірі 4300 гривень, проведеного ним самостійно в позасудовому порядку, судом встановлено таке.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи повязані ці витрати з розглядом справи.

Враховуючи, що наданий позивачем висновок дослідження про біологічне батьківство № MG18-52347/C1F1 від 27 серпня 2018 року, який є письмовим доказом у справі, був проведений ним самостійно в позасудовому порядку, то такі витрати позивача не можуть відноситись до судових витрат, які компенсуються за рахунок відповідача.

Слід зазначити, що відповідач повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти позасудового вирішення спору, а відправлені на його адресу листи не отримав у звязку із тривалим перебуванням за кордоном на заробітки.

На підставі ст.ст. 128, 129, 134 Сімейного Кодексу України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини - хлопця, народженого 14 квітня 2018 року ОСОБА_5.

Зобовязати ОСОБА_6 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області внести відомості до актового запису про народження дитини - хлопця, народженого 14 квітня 2018 року ОСОБА_5, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 704 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області безпосередньо до апеляційного суду або через Новоселицький райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: