АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 квітня 2018 року

м.Харків

справа № 642/1114/17

провадження № 22-ц/790/2032/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди заподіяних дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2017 року, постановлене під головуванням судді Гримайло А.М., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

За заявою позивача у справі було замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 та залучено до участі у справі третю особу - ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 116 828,96 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 7 680 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 808,29 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача судові витрати, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 712,43 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 500 грн., а разом 5 212,43 грн.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що справа розглянута без належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, призначення справи відбувалося без узгодження з відповідачем чи його представником. Крім того, судовий збір за наслідками розгляду позовної заяви стягнуто з відповідача у повному розмірі, тоді як позовні вимоги задоволені частково; вважає, що судовий збір має бути розподілений між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем були змінені підстави та предмет позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказувала, що справа судом першої інстанції розглянута у відповідності до вимог закону, з належним повідомленням сторін про час та місце розгляду справи; матеріали справи містять заяву про заміну неналежного відповідача та залучення до участі у справі третьої особи, підстави та предмет позову не змінювалися; питання судових витрат вирішено у відповідності до вимог закону; тоді як апеляційна скарга не містить жодного посилання для перегляду рішення по суті спору, апелянтом не надано доказів на спростування розміру стягнутої судом як матеріальної, так і моральної шкоди.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є доведеним, а розмір відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим частково.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2016 року на вул. Полтавський Шлях в районі будинку 190 у місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, та яким керував ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 (а.с.8).

Постановою судді Ленінського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаному ДТП та притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності (а.с.10).

Згідно звіту № 17/1/11/16 від 09.02.2017 року, спеціалістом-автотоварознавцем було проведено дослідження автомобіля DAEWOO GENTRA, державний номер НОМЕР_3, на предмет встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику внаслідок таких ушкоджень при ДТП 19.10.2016 року, який становить 163 340,16 грн. (а.с.11-15).

За проведення вказаного дослідження розміру матеріального збитку позивачем було сплачено 900 грн. (а.с.23). Позивачем також були відправлені телеграми на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо запрошення прибути на проведення авто-товарознавчого дослідження автомобілю НОМЕР_4 в загальній сумі 88,80 грн. (а.с.24-26).

Власником автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3, було застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів, в АТ «СГ «ТАС», за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8551595.

Страхова компанія виплатила ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 47 500 грн.

Сума невідшкодованого збитку складає 115 840,16 грн. (163 340,16 грн. 47 500 грн.).

Матеріали справи свідчать про те, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень, а саме йому спричинено гостру закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, виражений вестибуло-атактичний і ликворно-гіпертензійний синдром, що вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 14874 після лікування в неврологічному відділенні 17ХМКБЛ № 17 з 21.10.2016 року по 04.11.2016 року (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 2 ст.1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч.1 ст.1192 ЦК) і може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріали справи містять звіт № 17/1/11/16 від 09.02.2017 року, який проведений спеціалістом-автотоварознавцем по дослідженню автомобіля DAEWOO GENTRA, державний номер НОМЕР_3, на предмет встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику внаслідок таких ушкоджень при ДТП 19.10.2016 року, який становить 163 340,16 грн. (а.с.11-15). Також з виписки із медичної картки позивача вбачається, що він зазнав тілесних ушкоджень та у звязку з цим, йому спричинена моральна шкода (а.с.9).

Відповідачем не надано заперечень проти розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню за наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Апеляційна скарга також не містить посилань та заперечень щодо розміру стягнутої як матеріальної, так і моральної шкоди.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону і не спростовується відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача та його представника про розгляд справи, неузгодження дати судового засідання, - не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки встановлено, що відповідач та його представник повідомлялися про розгляд справи належним чином, справа неодноразово відкладалася за заявою відповідача про перенесення судового засідання на іншу дату, також судом було задоволення клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи у режимі відео-конференції (а.с.130,137,145).

Посилання апелянта на безпідставне стягнення судового збору з відповідача у розмірі 1 808,29 грн. також є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції питання розподілу судових витрат у справі вирішено у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та вимог Закону України «Про судовий збір».

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що за заявою позивача було замінено неналежного відповідача та залучено до участі у справі третю особу. Підстави та предмет позовних вимог не змінювався, позов розглянуто у межах позовних вимог відповідно до закону.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_5