Справа № 369/9980/18
Провадження № 2/369/3549/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.09.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

за участі секретаря Водала А.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове Товариство "Домінанта" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дружньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 30 травня 2018 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача ОСОБА_2 У результаті ДТП автомобілю Honda Crosstour, державний номерний знак НОМЕР_1, було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 30 928,26 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТзДВ СТ «Домінанта». Він намагався отримати страхове відшкодування, але дану страхову компанію взагалі не можливо знайти. Тому шкоду має відшкодувати відповідач по справі, а саме в розмірі 30 928,26 грн. Також відповідач має відшкодувати його витрати по складенню звіту щодо визначення розміру матеріального збитку в розмірі 1544,40 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 30 928,26 грн.; на відшкодування витрат по проведенню дослідження в розмірі 1544,40 грн.; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що в даному ДТП було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення і постановою суду в даному ДТП визнано відповідача. Між його діями та нанесеною шкодою є причинно-наслідковий зв'язок. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував. Письмового відзиву та доказів суду не надав. Пояснив, що дійсно його було визнано винним в даному ДТП, постанову він не оскаржував. Оскільки є страхова компанія, тому і відшкодувати шкоду має саме вона. Він не має таких заробітків, щоб покрити завдану шкоду. Просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання третя особа представник ТдВ СТ «Домінанта» не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 30 травня 2018 року о 14.10 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Renault Premium HR 400 (власник ОСОБА_3, страховий поліс серії AМ/ 371109 в ТДВ "СК "ДОМІНАНТА") по автодорозі М-06 30 км, при виїзді не переконався в надійності кріплення вантажу, що призвело до його випадання та пошкодження автомобіля Honda Crosstour, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 22.2 Правил дорожнього руху України. У результаті зіткнення автомобіль Honda Crosstour, державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Вищевказана постанова набрала законної сили та не оскаржувалась.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Honda Crosstour, державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_1.

З поданого висновку експерта про визначення вартості матеріального збитку №12756/18-54 від 27 червня 2018 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Honda Crosstour, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження становить 30 928,26 грн.

Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Враховуючи висновок Верховного Суду, заперечення відповідача щодо наявності полісу, суд до уваги не бере, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним.

За таких обставин, оскільки вартість матеріального збитку власнику автомобіля Honda Crosstour, державний номерний знак НОМЕР_1, складає 30 928,26 грн., тому до стягнення з ОСОБА_2 підлягає сума 30 928,26 грн..

Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Для відновлення свого права та звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, позивач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та отримав висновок щодо визначення вартості матеріального збитку. За проведення авто товарознавчого дослідження ОСОБА_1 сплатив 1544,40 грн., що підтверджено договором, актом та сплаченим рахунком. Тому позовні вимоги про стягнення даних витрат також підлягають до задоволення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 144 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги задоволені, тому з ОСОБА_2 суд стягує витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України „Про страхування", ст.ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - на відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 30 928,26 грн. (тридцять тисяч дев'ятсот двадцять вісім грн. 26 коп.), витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1544,40 грн. (одна тисяча п'ятсот сорок чотири грн. 40 коп.) та судові витрати в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 28 вересня 2018 року.

Суддя Н.С.Пінкевич