АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 629/55/18

провадження № 22-ц/790/2296/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

учасники справи: скаржник - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», представник скаржника - ОСОБА_1, зацікавлені особи старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2, з апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області, постановлену 08 лютого 2018 року, під головуванням судді Ніколаєнко І.В., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м.Лозова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2.

В обґрунтування скарги представник ПАТ «СК «Країна» вказав, що в виконавчій службі знаходилось виконавче провадження №54556226, однак всіх дій по виконанню рішення суду державним виконавцем виконано не було та 01.12.2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Представник скаржника просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого виконавця ОСОБА_2 від 01.12.2017 року та зобовязати виконавця відновити виконавче провадження.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2018 року в задоволенні скарги ПрАТ «Страхова компанія «Країна» відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Країна» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Країна» задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції повинен був визначити коло заходів щодо примусового виконання рішення, які повинен був вчинити держаний виконавець для виконання судового рішення. Також посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив повноту вжитих заходів для виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «СК «Країна» суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець не зобовязаний, а лише має право, здійснювати дії вказані в скарзі, а скаржником не було надано заяви до ВДВС про відновлення виконавчого провадження, а тому ПАТ «СК «Країна» не виконав всіх дій для вирішення даного питання до звернення до суду.

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області був виданий виконавчий лист № 629/3506/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 15 168, 30 грн.

19.08.2017 року ПАТ «СК «Країна» було подано до ВДВС заяву про примусове виконання рішення виконавчого листа.(а.с 27).

Постановою державного виконавця серії ВП №54556226 від 19.08.2017 року(а.с.29) було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/3506/15-ц.

Матеріали справи містять квитанцію ПАТ «Укрпошти» (а.с.28) про направлення кореспонденції ОСОБА_2 боржнику ОСОБА_3

Державним виконавцем було зроблено запити з метою розшуку майна та доходу боржника. Згідно відповідей УПФУ в Лозівському районі, ДФС України, БД АМТ, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна(а.с.31-36) щодо субєкта ОСОБА_3 відомості відносно наявності доходів та майна відсутні.

01.12.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві(а.с.39), на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження » N 1404-VIII у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», серед яких:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Між тим, необхідних дій для виконання рішення суду державним виконавцем вчинено не було, зокрема боржник не викликався до державного виконавця, не було арештовано майно боржника за місцем його проживання.

Відповідно до Акту державного виконавця від 17.10.2017 року (а.с.37), за вказаною в виконавчому документі адресою майна належного опису та арешту не виявлено.

Між тим, згідно п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Акт державного виконавця від 17.10.2017, який був підписаний лише державним виконавцем Гапон Є.В., не містить опису дій, пов'язаних з доступом до житла, що свідчить про те, що таких дій державний виконавець не вчиняв.

Вказаний акт складався у відсутності представника стягувача, підпис якого в Акті відсутній.

З акту також вбачається, що інші особи, в тому числі боржники, в присутності яких мав би проводитись огляд майна, до проведення виконавчих дій не залучалися.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем було проведено виконавчі дії, що спрямовані на розшук майна боржника, проте, такого майна виявлено не було, у зв'язку з чим стягнути борг не виявилось можливм, не відповідає встановленим судом апеляційної інстанції фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Повноваження у виконавця для звернення до суду з таким поданням передбачені у п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону України виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Однак виконавець не довів в суді, що він вчиняв передбачені вказаними нормами Закону України заходи для реального доступу до житла боржника з метою виявлення майна боржника, на яке можливо накладення арешту та подальша реалізація для виконання рішення суду.

Отже, суд погоджується з доводами скарги про те, що виконавцем не було вчинено всіх можливих заходів для виконання рішення суду.

Відповідно до роз»яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд не має права зобов*язувати державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби до вчинення таких дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

А відтак, вимоги скарги ПрАт «Страхова компанія «Країна» про зобов'язання зобовязати виконавця відновити виконавче провадження та прийняти до примусового виконання виконавчий лист № на підставі судового наказу № № 629/3506/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 15 168, 30 грн., не можуть бути задоволені, оскільки виконавче провадження може бути відновлене лише державним виконавцем.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Стаття 376 ЦПК України передбачає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, якими є: 1) неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених законом підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2018 року скасувати.

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного Територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 01.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №54556226 визнати незаконною та скасувати.

В решті у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_4