Справа №442/1464/18
Провадження №2/442/965/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання розміру часток у суспільній сумісній власності на земельну ділянку, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити розмір частки ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0799 га (кадастровий №:01:027:0142), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.Івана Франка, 200 в м.Дрогобичі Львівської області, яка становить ? ідеальну частину, та відповідно розмір частки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0799 га (кадастровий №:01:027:0142), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.Івана Франка, 200 в м.Дрогобичі Львівської області, яка становить ? ідеальну частину.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2007 ОСОБА_4 є власником ? ідеальної частини житлового будинку №200 на вул.І.Франка в м.Дрогобичі Львівської області. Інша ? ідеальна частина згаданого житлового будинку належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.01.2007 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №599913, виданого 09.09.2007, земельна ділянка площею 0,0799 га, кадастровий номер №:01:027:0142, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.І.Франка, 200 в м.Дрогобичі Львівської області є у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 25.12.2015 ОСОБА_4 помер. За життя він склав заповіт, яким він заповів наежну йому частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою та частку у зазначеній земельній ділянці її неповнолітній дочці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримала відмову , у звязку з тим, що вказана ділянка знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток. А тому змушена звертатись до суду з даним позовом.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 належить ? частки житлового будинку №200 на вул.І.Франка в м.Дрогобичі Львівської області, що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2007.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №599913, виданого 09.09.2007, земельна ділянка площею 0,0799 га, кадастровий номер №:01:027:0142, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.І.Франка, 200 в м.Дрогобичі Львівської області є у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

25.12.2015 ОСОБА_4 помер.

За життя ОСОБА_4 заповів належну йому частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №200 на вул.І.Франка в м.Дрогобичі та частку у праві власності на земельну ділянку надану для обслуговування цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.4 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

У п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 розяснено, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити розмір частки ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0799 га (кадастровий №:01:027:0142), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.Івана Франка, 200 в м.Дрогобичі Львівської області, яка становить ? ідеальну частину, та відповідно розмір частки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0799 га (кадастровий №:01:027:0142), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.Івана Франка, 200 в м.Дрогобичі Львівської області, яка становить ? ідеальну частину.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Павлів З.С.