233 № 233/260/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Ліман С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, уточненою 13 лютого 2018 року, в якій просила надати дозвіл на тимчасове вивезення з території України неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Макіївка Донецької області, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення дитиною шістнадцятилітнього віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_11, без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначила, що поїздки будуть здійснюватися до м. Макіївка Донецької області для відвідування матері позивача ОСОБА_4 та оздоровлення і відпочинку дитини на короткий термін, без мети постійного проживання за межами України, а саме на осінні, весняні,зимові і літні канікули та у святкові дня кожен рік.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька.

Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підтвердження чого до позовної заяви була долучена копія свідоцтва про народження НОМЕР_4 (актовий запис № 115, складений 21.02.2011 р. Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області).

Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 09 червня 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 (актовий запис № 136, складений 09.06.2015 р. Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року вказаний шлюб було розірвано.

Згідно копії паспорта позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до копії паспорта відповідача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеними особами з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, та фактично проживають в АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки № , виданої УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради 17.01.2015 р.

Статтею 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» гарантовано право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно із ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За змістом ст. 157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 р. затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до п. 3-5 яких передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається , в тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 14 квітня 2017 року № 222ог, в п. 5.1.1 встановлено, що в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду за згодою батьків або за дозволом суду при відсутності згоди одного з батьків.

З вищевказаних норм права вбачається, що дитина може виїжджати за кордон за визначеними батьками підставами: країною перебування, конкретною метою та встановленого терміну перебування за кордоном, який необхідний для реалізації такої мети виїзду. Якщо згоди між батьками щодо такого виїзду не має, один з батьків має право звернутися до суду з позовом до другого з батьків задля отримання дозволу на таку поїздку. Отже, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути ухвалено за наявності підстав визначених відповідними Правилами, а саме: із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини з території України майже на 9 років уперед, без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З уточненої позовної заяви позивача випливає, що ним заплановані поїздки через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей до м. Макіївка Донецької області під час шкільних канікул з метою відвідати бабу дитини ОСОБА_4, яка проживає у м. Макіївка.

Враховуючи те, що найближчі шкільні канікули в поточному році є літні, суд дійшов до висновку про можливість задовольнити позов в частині надання дозволу на виїзд через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей до м. Макіївка Донецької області в період з дати набуття рішенням законної сили і до 1 вересня 2018 року неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_1 та без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Проте, позивачем залишилися не визначеними наступні часові проміжки перебування у місті Макіївка Донецької області, до якого позивач планує прямувати через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в зв'язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з дати набуття рішенням законної сили і до 1 вересня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, відповідач: ОСОБА_2, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя