Справа № 195/1715/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

20.04.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Славутич», третя особа Томаківська районна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Славутич» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 6,520 га кадастрові номери :01:002:0017, :01:002:0018), що розташована на території Виводівської сільської ради Томаківського району, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 058011.

Позивач зазначає, що у березні 2017 року їй стало відомо, що 10 серпня 2015 року невідома особа від її імені уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ» (надалі по тексту - Відповідач) на строк до 10.08.2064 р., а Томаківське управління юстиції 27 серпня 2015 року зареєструвало вказаний договір.

Раніше, 03 серпня 2006 року вона надала громадянину ОСОБА_3, який є засновником Відповідача, довіреність на право розпорядження вказаною земельною ділянкою.

В той же день, 03 серпня 2006 року вона надала громадянці ОСОБА_6 довіреність на розпорядження своїм майном.

Проте, 29 жовтня 2007 року вона відкликала довіреності, про що повідомила громадянина ОСОБА_3

Крім того, позивач зазначає, що будь-яких інших довіреностей, будь-яким іншим особам вона не надавала.

Вказаний вище договір підписано не уповноваженою на те особою, без вільного волевиявлення Позивача і не відповідає внутрішній волі Позивача, тобто порушує права Позивача, як власника земельної ділянки, тому відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підстави для визнання цього Договору недійсним, оскільки в момент вчинення правочину недодержано вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Позивач вважає, що оскільки здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, і земельну ділянку передано на підставі спірного договору, то такий договір є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, при цьому пояснив, що позивач не укладав спірний договір оренди землі, 10.08.2015 року, зареєстрований 01.09.2015 року з ТОВ «Славутич». Довіреність на підставі якого було укладений даний договір між ОСОБА_3 який діяв від імені ОСОБА_4 і ТОВ «Славутич» була відізвана позивачкою, а отже ОСОБА_3 не мав повноважень на укладення даного договору. Представник позивача стверджує, що позивачем було належно повідомлено ОСОБА_3 про відзив довіреності, та надав суду копію позовної заяви про визнання недійсним договору поданої до Томаківського районного суду від позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4, де в мотивувальній частині позовної заяви вказано що відповідачка відізвала довіреність, а отже як вважає представник позивача, ОСОБА_3 знав, що дана довіреність відізвана.

Представник відповідача проти даного позову заперечує в повному обємі, мотивуючи наступним. Позивачем по справі, 03 серпня 2006 складено довіреність на ім'я ОСОБА_3 з правом управління та розпорядження земельною ділянкою, яка розташована на території Виводівської сільської ради Дніпропетровської області і належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №058011. ОСОБА_3 , діючи від імені ОСОБА_4, уклав договір про оренду земельної ділянки строком на 49 років з ТОВ «Славутич», підписантом договору від імені ТОВ «Славутич» є ОСОБА_7 відповідно до статуту ТОВ «Славутич» та наказу ТОВ «Славутич» №65 від 01.10.2014 року. Будь якої інформації про те , що позивачка скасувала довіреність у відповідача не має, і про те що довіреність скасована ні сам ОСОБА_3, ні дирекція ТОВ «Славутич» не знали. Представник відповідача вважає , що копія позовної заяви, на яку посилається представник позивача є неналежним доказом по справі, оскільки нічим не підтверджена, і не дає підстав стверджувати , що позивачка повідомила довірену особу , про те, що довіреність скасована.

Третя особа - Томаківська районна державна адміністрація в судове засідання не зявилася, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду даної справи.

У судовому засіданні в якості свідка, було допитано представника ТОВ»Славутич» - ОСОБА_3, який суду пояснив, що він є засновником ТОВ «Славутич». Між ним та позивачкою по справі було досягнуто умов по передачі нею земельної ділянки (паю) у розпорядження ОСОБА_3.М. Ним від імені довірительниці було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років з ТОВ «Славутич», свідок пояснив, що будь яких повідомлень про те що позивачка скасувала свою довіреність він не отримував, про те що довіреність скасована він дізнався, тільки коли позивачка звернулася з позовом до суду. Що стосується позовної заяви, з якою нібито, він ОСОБА_3 звертався до суду з позовом про визнання договору недійсним, то від його імені діяв адвокат, який мав право діяти самостійно і підписувати документи, дану заяву він не підписував, підпис не його, обставин даного звернення в суд він не памятає, так як пройшло близько десяти років, і що це за заява він не знає.

Суд, розглянувши та дослідивши матеріали даної справи, заслухавши представників сторін, свідка, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, загальною площею 6,520 га,яка розташована на території Виводівської сільської ради Дніпропетровської області і належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №058011. (а.с.7), кадастрові номери земельних ділянок :01:002:0018, та :01:002:0017 (а.с.8-9) .

Відповідно до договору про оренду землі № 48 від 10.08.2015 року, позивач передала ТОВ «Славутич» у строкове платне користування належну їй земельну ділянку, строком на 49 років. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 24059151 від 01.09.2015року , та 24058852 від 01.09.2015 року.

Як вбачається з довіреності від 03 серпня 2006 року, посвідченої нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 та зареєстрованої в реєстрі за №1224 ОСОБА_4 уповноважувала ОСОБА_3 представляти її інтереси в усіх органах та організаціях, незалежно від їх форм власності, в тому числі відділі земельних ресурсів та органах нотаріату, з питань користування, обміну, продажу, належної позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №058011 виданого Виводівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області 21 вересня 2004 року за №75 земельної ділянки. ОСОБА_3 було надано право подавати від імені ОСОБА_4 заяви, одержувати документи та довідки, підписувати договір оренди, обміну, купівлі-продажу, сплачувати необхідні платежі, отримувати орендну плату, розписуватись за позивача та виконувати інші дії, пов'язані з довіреністю. (а.с.10)

29 жовтня 2007 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 із заявою про скасування довіреності посвідченої 03 серпня 2006 року за реєстром №1224, яка була підписана нею на імя ОСОБА_3 Зміст ст. 249 ЦК України в тому числі п.2 ст.249 ЦК України, відповідно до якого особа, що видала довіреність, а потім її скасувала повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб для представництва перед якими була видана довіреність було повідомлено ОСОБА_4 нотаріусом під підпис (а.с.12).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.ст.330, 338 ЦК України).

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Згідно з положеннями чч. 1, 2 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Вказаний обов'язок вона може виконати самостійно або доручити його виконання іншій особі, зокрема, державному нотаріусу, який скасував довіреність. Така можливість передбачена, зокрема, п. 154 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5, відповідно до якого повідомлення осіб про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом за правилами п. 275 цієї Інструкції, шляхом передавання відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень наданих представниками сторін представник ОСОБА_4 ОСОБА_3, що діяв на підставі довіреності від 03 серпня 2006 року, уклав від імені позивача з ТОВ «Славутич» договір оренди землі № 48 від 10.08.2015 року .

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач самостійно повідомляла повірену особу про скасування довіреності, а також відомостей, що позивач доручала зробити це нотаріусу і дане доручення було виконано належним чином.

За таких обставин знаходять підтвердження доводи Представника відповідача, та самого ОСОБА_3 про те, що позивачем не було повідомлено ОСОБА_3 про скасування довіреності.

Суд не може вважати належним доказом копію позовної заяви, яку надав представник позивача, і посилаючись на яку стверджує, що ОСОБА_3 знав про те, що позивачка відізвала довіреність, так як даний документ не містить належних підписів, печаток, його належність нічим не підтверджена, ОСОБА_3 стверджує, що він цей документ не підписував, і звідки цей документ він не знає.

Суду також не зрозуміло, стосовно якої довіреності йде мова в заяві, та такий правочин, як «відзив» довіреності.

Відповідно до ч.3 ст.249 ЦК України права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цимКодексом.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_4 та її представником не надано доказів у розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України на підтвердження того, що ОСОБА_3, чи відповідачу ТОВ «Славутич» було належним чином повідомлено про скасування довіреності від 03 серпня 2006 року, суд приходить до висновку, що договір оренди землі № 48 від 10.08.2015 року, та його державні реєстрації від 01.09.2015 року зберігає чинність для позивача, на підставі ч.3 ст. 249 ЦК України, тому підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсними у суду не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, ч.2 ст.247, 258-259, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: 53400, АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Славутич» (53552, с.Виводово, вул. Н.Кулик, 47 Томаківського району Дніпропетровської області, код 30847304), третя особа Томаківська районна державна адміністрація (місцезнаходження: 53500, смт.Томаківка, вул. Лесі Українки, 14 Дніпропетровської області) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 48 від 10.08.2015 р. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 27.04.2018 року.

Суддя: ОСОБА_9