Номер провадження: 22-ц/785/2696/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

представника прокуратури Одеської області - Афанасьєвої І.Г.,

представника проф. організації прокуратури Одеської області Ткаченко Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2017 року (суддя Шенцева О.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Одеської області, профспілкової організації прокуратури Одеської області, Приморської районної адміністрацій Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

17 листопада 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, та просив визнати протиправними дії адміністрації прокуратури Одеської області та профспілкового комітету прокуратури Одеської області щодо виключення його складом сім'ї дві особи з контрольного списку осіб, які перебувають на квартирному обліку у позачерговій групі; зобов'язати адміністрацію прокуратури Одеської області та профспілковий комітет прокуратури Одеської області поновити його складом сім'ї дві особи (ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_4.) в контрольному списку осіб, які перебувають на квартирному обліку у позачерговій групі; зобов'язати ТОВ «Стікон» здійснити оформлення всіх необхідних документів (включаючи але не обмежуючись, акт прийому-передачі прокуратурі Одеської області 48 збудованих квартир відповідно до договору), що стосуються здачі в експлуатацію завершеного будівництвом жилого будинку, розташованого на АДРЕСА_1, в частині, що стосується квартири під будівельним № 180; зобов'язати Приморську та Київську районні адміністрації Одеської міської ради видати на ім'я ОСОБА_3 складом сім'ї дві особи (ОСОБА_3 та ОСОБА_4.) ордер на право вселення до вищевказаної квартири.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.10.2008 року за № 1670 його, як працівника прокуратури Одеської області, взято на квартирний облік на позачергове отримання житла, а розпорядженням від 26.11.2014 за № 734 внесено зміни до квартирно-облікової справи позивача у зв'язку зі зміною складу сім'ї та включення сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач зазначив, що право на позачергове отримання ним квартири передбачено ч. 2 ст.46 ЖК України та ч. 6 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991року, в редакції 04.08.2014 року, тому в списку працівників прокуратури Одеської області, які перебувають на квартирному обліку на позачергове отримання житла, позивач повинен бути на першому місці, як особа, що перебуває на квартирному обліку з 2008 року.

Позивач також суду пояснив, що у зв'язку із запланованим завершенням будівництва ТОВ «Стікон» житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1, 16.08.2016 року відбулося спільне засідання адміністрації прокуратури Одеської області та профспілкової організації прокуратури області, на якому приймалося рішення про розподілення 48 квартир у цьому будинку між працівниками прокуратури області, які перебувають на квартирному обліку.

Однак, квартиру складом сім'ї дві особи йому не виділено, оскільки за даними профспілкової організації він не перебуває на квартирному обліку на позачергове отримання житла.

Вважає дії прокуратури області та профспілкової організації прокуратури області щодо виключення його зі списку осіб, які перебувають на квартирному обліку на позачергове отримання житла та відсторонення від участі у розподіленні квартир, неправомірними й такими що суттєво порушують права та охоронювані законом інтереси. Також просив виділити двокімнатну квартиру за будівельним № 180, на яку позивач разом з сином має право згідно з положеннями ст. 47 та 49 ЖК України та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, які затверджено Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 № 470.

Представник прокуратури Одеської області в судовому засіданні позов не визнала, вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що позивач та його син не мають права на отримання житла, оскільки першочергового списку осіб на отримання житла в прокуратурі Одеської області не ведеться, житло має розподілятись тільки співробітникам прокуратури Одеської області в якості службового житла. Всі свої заперечення проти позовних вимог представник прокуратури Одеської області виклала в наданих до суду письмових запереченнях на позов (т.1, а.с.45-48).

Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, також надавши письмові заперечення проти позову (т.2, а.с.8-11).

Представник ТОВ «Стікон» у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що товариство не є розпорядником житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1, вказаний будинок, який у майбутньому планується передати прокуратурі області, на теперішній час товариством ще будується, в експлуатацію його не передано, тому квартири фактично прокуратурі області або іншому працівнику прокуратури області, та зокрема, позивачу не передавалися.

Представник профспілкової організації прокуратури Одеської області у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення проти позову (т.1, а.с.36-42, т.2, а.с.60-64).

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явився.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено (т.2, а.с.52-56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаного судового рішення із ухваленням нового - про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 1979 по 2017 рік позивач ОСОБА_3 працює в органах прокуратури, тобто понад 37 років. 22.10.2008 року позивачем подано до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради заяву про постановку його складом сім'ї одна особа на квартирний облік відповідно до Закону України «Про прокуратуру», в редакції 1991 року, на позачергове отримання житла та розпорядженням адміністрації від 29.10.2008 за № 1670 його взято на квартирний облік на позачергове отримання житла.

Починаючи з 17.02.2011 року позивач перебуває у черзі у контрольному списку осіб, які потребують покращання житлових умов прокуратури Одеської області

У подальшому, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.11.2014 за № 734 внесено зміни до квартирно-облікової справи позивача та включено до списку сина позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в прокуратурі Одеської області розподілення житла відбувається на підставі рішення житлово-побутової комісії і лише в якості службового житла, а тому позивач ОСОБА_3 і його син ОСОБА_4, який на даний час є повнолітнім, не мають права на отримання службового житла, оскільки не є працівниками прокуратури Одеської області.

Таким чином, на час вирішення спірних правовідносин профспілковий комітет не уповноважений вести контрольні списки осіб, які потребують покращання житлових умов, через те, що змінився порядок надання жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури.

Тобто, на теперішній час житловим законодавством України не передбачено ведення контрольних списків в органах прокуратури.

У зв'язку з цим, правові підстави для визнання протиправними дій адміністрації прокуратури Одеської області та профспілкового комітету прокуратури Одеської області щодо виключення позивача і його сина з контрольного списку осіб, які перебувають на квартирному обліку у позачерговій групі та зобов'язання їх вчинити певні дії, відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, суд правильно і обгрунтовано встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII, який набрав чинності з 15.07.2015р. та Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури, а тому питання про надання службових жилих приміщень працівникам прокуратури належить лише житлово-побутовій комісії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 83 вищевказаного Закону України «Про прокуратуру», після призначення на посаду, прокурор, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується лише службовим житлом за місцем знаходження прокуратури.

Питання надання службових жилих приміщень регулюється цим Законом, Житловим кодексом Української РСР, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України 11.11.2016р. за № 377 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.11.2016р. за № 1549/29679 (далі - Положення), а також Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р. № 37.

Пунктом 2 Положення передбачено, що cлужбові жилі приміщення призначаються для заселення працівниками органів прокуратури за переліком посад, визначених Генеральним прокурором України, які у зв'язку з характером їх службової діяльності повинні проживати за місцем проходження служби (роботи).

У відповідності до п. 4 цього Положення жиле приміщення включається до числа службових за рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування за місцем розташування приміщення за клопотанням відповідного органу прокуратури.

Згідно з п. 1 розділу ІІ наведеного Положення службові жилі приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом.

Відповідно до п. 12 цього розділу службове жиле приміщення надається на підставі наказу керівника відповідного органу прокуратури, що видається з урахуванням рішення житлово-побутової комісії.

За змістом розділу І Положення про житлово-побутові комісії органів прокуратури ним визначаються організаційно-правові основи діяльності житлово-побутової комісії відповідного органу прокуратури (далі - комісія) щодо надання службових жилих приміщень та інших жилих приміщень для тимчасового проживання (далі - жилі приміщення) прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури (далі - працівники).

У відповідності до п. 2 розділу III Положення основними завданнями житлово-побутових комісій органів прокуратури є: прийняття рішень про надання жилих приміщень працівникам відповідного органу прокуратури; прийняття рішень про звільнення працівниками жилих приміщень; прийняття та перевірка наданих працівниками документів; розгляд питань щодо виключення жилих приміщень з числа службових; розгляд пропозицій, заяв і скарг з питань, які належать до компетенції комісії.

Комісія створюється в Генеральній прокуратурі України та регіональних прокуратурах (далі - відповідні органи прокуратури). Комісія є колегіальним органом, утвореним для вирішення житлово-побутових питань працівників. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Житловим кодексом Української РСР, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами України, а також цим Положенням.

Зазначене рішення затверджується виконавчим органом місцевого самоврядування, на території якого знаходиться відповідний орган прокуратури, у ньому зазначається, яку посаду займає або виконує роботу працівник, якому надається службове жиле приміщення, склад його сім'ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса.

Згідно до п. 21 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. А з урахуванням пунктів 22 та 23 цього Положення ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При вселенні в надане службове жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного і вмотивованого висновку про те, що працівникам прокуратури Одеської області надаються лише службові житлові приміщення і лише на підставі рішення житлово-побутової комісії прокуратури Одеської області, яке затверджується виконавчим органом місцевого самоврядування, на території якого знаходиться відповідний орган прокуратури.

З цих підстав доводи позивача про те, що його незаконно виключили із контрольного списку на позачергове отримання житла і незаконно позбавили житла, є безпідставними, оскільки чинним законодавством передбачено забезпечення житлом лише працівників прокуратури і лише службовим житлом за місцем знаходження прокуратури у відповідності до Положення.

Посилання позивача на ст. 46 ЖК України, якою вирішується питання про позачергове розподілення житла, є безпідставним і необгрунтованим.

Тобто, оскільки позивач не є працівником прокуратури Одеської області, то ні він, ні його син не мають права на отримання службового житлового приміщення.

Таким чином, перебування позивача у контрольному списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов прокуратури Одеської області, чим обгрунтовуються позовні вимоги, не впливає на його права і не дає підстав для надання йому службового житлового приміщення.

Та обставина, що позивач ОСОБА_3 не є працівником прокуратури Одеської області, підтверджується наказом прокурора Одеської області від 17.02.2017 року № 302к про звільнення позивача з органів прокуратури з 17.02.2017 року у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури, а також постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (т.2, а.с.146-150, 151).

Судом першої інстанції також обгрунтовано враховано протоколи спільного засідання адміністрації прокуратури Одеської області та профспілкового комітету прокуратури області від 16.08.2016р. щодо закріплення права на отримання квартир після завершення будівництва ТОВ «Стікон» житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 (т.1, а.с.128-131) та від 10.01.2017р. щодо передачі житлово-побутовій комісії прокуратури Одеської області квартирних справ працівників прокуратури області, які потребують поліпшення житлових умов, для опрацювання та подальшого обліку (т.2, а.с.27-28).

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання ТОВ «Стікон» здійснити оформлення всіх необхідних документів (включаючи але не обмежуючись, акт прийому-передачі прокуратурі Одеської області 48 збудованих квартир відповідно до договору), стосовно здачі в експлуатацію завершеного будівництвом жилого будинку, в частині двокімнатної квартири під будівельним № 180 та про зобов'язання Приморської та Київської районних адміністрацій Одеської міської ради видати на ім'я ОСОБА_3 складом сім'ї дві особи (ОСОБА_3 та ОСОБА_4.) ордер на право вселення до вищевказаної квартири, то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в їх задоволенні, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з нормами частин 1 та 4 ст. 328 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, а права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації та якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Стікон» не є власником або розпорядником як житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1.

З цих підстав, та враховуючи, що питання розподілу квартир належить лише до повноважень житлово-побутової комісії прокуратури Одеської області, відповідно до наказу прокурора Одеської області від 22.12.2016 № 519, суд правильно виходив із того, що ТОВ «Стікон», рівно як і Приморська і Київська районні адміністрації Одеської міської ради, не наділені повноваженнями на передання позивачу спірної квартири під будівельним номером 180, ні в користування, ні у власність

При цьому суд також правильно вказав, що протокол розподілення житла не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності як на житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив із того, що питання про оформлення документів на спірну квартиру може вирішити лише житлово-побутова комісія прокуратури області та виконавчий комітет лише після здачі в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1. В даному випадку позивач до житлово-побутової комісії прокуратури області не звертався.

У зв'язку з цим вимоги позивача про зобов'язання ТОВ «Стікон» здійснити оформлення всіх необхідних документів на квартиру під будівельним № 180, а Приморську та Київську районні адміністрації Одеської міської ради видати на ім'я ОСОБА_3 складом сім'ї дві особи ордер на право вселення до спірної квартири, не підлягають задоволенню, з тих підстав, що ці відповідачі не є розпорядниками або власниками вказаного багатоквартирного жилого будинку.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представником прокуратури Одеської області надана копія Акту готовності об'єкта до експлуатації від 22.08.2017 року, згідно якого була здана в експлуатацію 1-а черга будівництва, секція 1-4 вказаного житлового будинку, а також копія Сертифікату серії ІУ № 34 про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації, а також копія технічного паспорту на закінчені будівництвом обю'єкти (т.2, а.с.196-240).

Також вказаним відповідачем була надана копія Протоколу розподілення 48 квартир від 21.08.2017 року, розташованих у вказаному житловому будинку, згідно якого ТОВ «Стікон» передало прокуратурі Одеської області у розпорядження вказані квартири (т.2, а.с.249-250).

На підставі цього, Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 22 вересня 2017 року № 475, 36 квартир із вищевказаних 48 квартир були включені до числа службових (т.3, а.с.38).

Інші 12 квартир, у тому числі за будівельним номером 180, не були включені до числа службових, оскільки питання про їх розподілення не вирішувалось з тих чи інших причин.

Стосовно квартири за будівельним № 180, то вона не розподілялась, оскільки по даній справі на неї накладено арешт.

В подальшому, на вказані 36 квартир Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради працівникам прокуратури Одеської області були видані ордери на право зайняття службового житлового приміщення, що підтверджується відповідною довідкою від 18.01.2018 року, №01-12/2270/1вих. (т.3, а.с.1-4).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не доведено необхідність зобов'язання ТОВ «Стікон» щодо оформлення документів на квартиру з будівельним № 180 багатоквартирного жилого будинку та обов'язок Приморської та Київської районних адміністрацій Одеської міської ради щодо видачі йому ордеру на право зайняття вказаної квартири позачергово.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діяв в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 04.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко