СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/67/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

27 квітня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судово му засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на майно, тертя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна.

Представники Позивача - ОСОБА_5, ОСОБА_6

Представник Відповідачів - ОСОБА_7

ІI. Описова частина

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з вимогами про визнання не дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, визнання за Позивачем права власності на вказану квартиру та зобов'язання провести реєстрацію прав власності Позивача на квартиру у встановленому порядку.

В травні 2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість про отримання грошових коштів у борг в сумі 55000 доларів США під заставу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Проте в подальшому, як зазначає Позивач, виявилось, що ОСОБА_2 не мав реальних намірів на вчинення вказаного правочину, використав необізнаність ОСОБА_9 у законодавстві та ввів його в оману з метою заволодіння шахрайським шляхом зазначеною квартирою.

Зокрема, як вказує Позивач, ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_8, ввів в оману ОСОБА_9 та переконав останнього, який діяв від імені ОСОБА_1, укласти договір купівлі-продажу квартири нібито для достовірності забезпечення боргових зобов'язань. Також ОСОБА_2 переконав ОСОБА_9 в тому, що після повернення боргу по договору позики він поверне право власності на квартиру позичальнику.

Так, 18 травня 2010 року, як вказує Позивач, був оформлений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно з яким ОСОБА_9 від імені ОСОБА_1 начебто продав її ОСОБА_8, в інтересах якого діяв ОСОБА_2

Натомість, як стверджує Позивач, Відповідачі не передали ані йому, ані його представнику будь-яких коштів у позику, як вони домовлялися з ними раніше, і, звичайно, не сплачували вартості квартири за договором купівлі-продажу.

ОСОБА_1 стверджує, що його син ОСОБА_9, підписуючи договір купівлі-продажу, особисто не усвідомлював, що його вводять в оману, і він передає належну батькові квартиру назавжди, а не в заставу, та не міг передбачити, що ОСОБА_8 може не розрахуватися за квартиру і не повернути її в подальшому.

Враховуючи викладене, посилаючись на ч.1 ст. 230 Цивільного кодексу України, Позивач стверджує, що Відповідач ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому договір підлягає визнанню недійсним із застосуванням реституції.

У зв'язку з смертю Відповідача ОСОБА_8 в якості його правонаступника була залучена ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, проте надаючи додаткові пояснення з приводу заявленого позову наполягав на задоволенні позову у зв'язку з удаваністю вчиненого правочину. Зокрема, представник Позивач стверджував, що при укладення договору купівлі-продажу квартири Сторони приховували інший правочин, а саме: договір позики грошових коштів під заставу нерухомого майна. В той же час, враховуючи, що зміна підстави позову як за Цивільним процесуальним кодексом у старій редакції, так за новою його редакцією допускається лише до початку розгляду справи по суті, суд залишає поза увагою такі пояснення представника Позивача, вирішуючи справу на підставі первісно заявлених вимог.

Представник Відповідачів проти позову заперечував, наполягаючи на тому, що обставини, які викладені в позовній заяві вже були предметом розгляду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, і вироком суду від 16 січня 2015 року Відповідача було виправдано, в його діях не встановлено заволодіння майном Позивача шляхом обману. Крім того, представник Відповідача звертав увагу на пропуск Позивачем строків позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. до суду не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

18 травня 2010 року між ОСОБА_1, інтереси якого представляв ОСОБА_9, та ОСОБА_8, в імені якого діяв ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Статтею 229 Цивільного кодексу України визначено, що істотне значення має природа правочину, права та обов'язки сторін, такі властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивач не навів суду доказів, які б свідчили про умисне введення Відповідачем його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення злочину.

Договір купівлі-продажу від 18.05.2010 посвідчений нотаріально, перед його підписанням сторонами він був прочитаний вголос нотаріусом. Суть договору повністю сторонам зрозуміла, що вони посвідчили своїми підписами.

Крім того, обставини укладення оспорюваного договору, наявність факту обману зі сторони Відповідача досліджувались під час розгляду кримінальної справи, порушеної за заявою ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.1 .ч.1 ст. 373 КПК України. (Том 1, а.с. 95-110)

В матеріалах наданих приватним нотаріусом Вовк І.І. міститься копія довіреності ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_9, якою останній уповноважений саме на продаж (відчуження) квартири. Крім того, наявна також згода дружини позивача - ОСОБА_10 - на продаж квартири, яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, ОСОБА_9, підписуючи договір, визнав проведення повного з ним розрахунку за договором, що передбачено абз. 2 п. 3 договору.

Усе зазначене свідчить про те, що обидві сторони уклали договір від 18.05.2010 за своїм прямим волевиявленням, підстав вважати, що Відповідачі ввели Позивача чи його представника в оману, суд не вбачає.

Викладене свідчить про необхідність відмови у задоволенні позову.

Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали від 20 серпня 2015 року.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 215, 230 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

2.Витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на ОСОБА_1.

3.Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, вжиті на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2;

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_3;

Третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, адреса: АДРЕСА_4

Суддя: