Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/254/18
Провадження по справі 2/281/114/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року смт ОСОБА_1

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018 ОСОБА_3 звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_1 зареєстрований 17.10.1992 Лугинським районним відділом ЗАГС за актовим записом № 29.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останніх декількох років відповідач став зловживати алкоголем, грошових коштів у спільний сімейний бюджет не надавав, постійно проявляв до позивача агресію, психічне та фізичне насильство. По цим причинам стосунки між сторонами повністю розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими скандали та сварки. Із-за постійного зловживання алкогольними напоями ОСОБА_1, фізичного насильства та знущань з його боку до ОСОБА_3, спільне проживання з ними стало неможливим і остання у 2014 була змушено його покинути та переїхати в інше місце.

Шлюбні відносини між сторонами припиненні з 2014 року. Із вказаного часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Спільне господарство разом не ведуть.

Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим і суперечить її інтересам.

Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі. Обставини позовної заяви підтверджує, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовільнити.

Відповідач в підготовче судове засідання надіслав заяву з клопотанням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Термін на примирення просить не надавати та розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 17.10.1992 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-ТП № 322154, виданого Лугинським районним відділом ЗАГС Житомирської області від 17.10.1992.

Неповнолітніх дітей у подружжя не має, однак, спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України сторони не досягнули. Відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх в подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, позивач наполягає на розлученні та небажанні примирення і проживання єдиною сімєю, а відповідач не заперечує проти розірвання їхнього шлюбу, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 83, 200,263,265 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 24, 104, 105, 112 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовільнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який зареєстрований 17 жовтня 1992 року Лугинським районним відділом ЗАГС за актовим записом № 29 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Лугинець».

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Д. Свинченко