Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 569/347/16-ц

провадження № 61-15024св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник відповідачів - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2016 року в складі судді Кухарця В. М. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області

від 21 березня 2017 року в складі колегії суддів: Хилевич С. В., Ковальчук Н. М., Шеремет А. М.,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня

2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області

від 21 березня 2017 року, позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи позивач не з'явився у судові засідання, відкладені на 05 липня 2016 року та 12 вересня 2016 року. Оскільки заяв від позивача про розгляд справи за її відсутності не надходило, на підставі частини третьої статті 169 ЦПК України 2004 року, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, суд залишив позов без розгляду.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права,просила скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не отримувала повідомлення чи повістки про час та дату судового засідання, тому судами порушено вимоги Цивільного процесуального законодавства України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 15 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 травня 2016 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05 липня 2016 року на 10:00 годину.

На адресу позивача було направлено повістку про виклик до суду на 10:00 годину 05 липня 2016 року, яку отримано ОСОБА_7 06 червня 2016 року (а. с. 22).

У судове засідання 05 липня 2016 року позивач не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, у зв'язку з цим розгляд справи було відкладено на 09:30 годину 12 вересня 2016 року.

Про відкладення розгляду справи на 12 вересня 2016 року ОСОБА_2 було повідомлено шляхом направлення їй повістки про виклик до суду, яку ОСОБА_7 отримала 12 липня 2016 року, тобто завчасно до судового засідання (а. с. 27).

У судове засідання, призначене на 12 вересня 2016 року о 09:30 годині, позивач повторно не з'явився (а. с. 30, 31).

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

Згідно з частинами першою та п'ятою статті 74 ЦПК України 2004 року судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України 2004 року належно повідомленою є особа, яка отримала повістку або повідомлена під розписку про день та час нового судового засідання або його продовження. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 169 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов'язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України 2004 року суд не зобов'язаний з'ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками, і зобов'язана здійснювати їх добросовісно, відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями 27, 29 цього Кодексу в указаній вище редакції.

З огляду на вказане Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про залишення позову без розгляду з підстав, встановлених частиною третьою статті 169, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, оскільки неявка позивача (його представника) у судове засідання, призначене на 12 вересня 2016 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Про судові засідання, призначені на 05 липня та 12 вересня 2016 року, позивача було повідомлено завчасно та належним чином.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦПК України 2004 року особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, ухвали судів попередніх інстанцій постановлено з дотриманням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило