П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1,

за участю секретаря Пилип Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» і ОСОБА_4, третя особа - Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у листопаді 2016 р.

Просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 27.10.2016 р.

На обґрунтування позовних вимог указав, що його будинок за адресою с. Сторожниця Ужгородського району, вул. Дружби, 46, був переданий в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» як забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Однак, у листопаді 2016 р. позивачу стало відомо про те, між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 було укладено договір уступки права вимоги і як наслідок право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ОСОБА_4 Вважає, що при укладенні оспорюваного правочину, не змінюючи кредитора у зобовязанні в порядку, передбаченому законом, фактично змінився стягувач на стадії виконання судового рішення.

Разом із позовом було подано клопотання про забезпечення позову (том№1, а.с.5). ОСОБА_3 просив забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження (купівля, продаж, застава, оренда, дарування, обмін тощо) та посвідчення права власності будинковолодіння, яке знаходиться за адресою с. Сторожниця Ужгородського району, вул. Дружби, 46, до набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 р. заяву про забезпечення позову було задоволено: заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження (купівля-продаж, застава, оренда, дарування, міни тощо) та посвідчення права власності будинковолодіння, що знаходиться за адресою с. Сторожниця Ужгородського району, вул. Дружби, 46, до вирішення справи по суті (том № 1, а.с.28-29).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2017 р. указану ухвалу було залишено без змін (том №1, а.с.54-55).

29 листопада 2017 р. представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову (том № 1, а.с.232-234).

Просив скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 р.

На обґрунтування заяви вказав, що будинок, на який було накладено арешт, перебуває у власності ОСОБА_4, позивач у справі помер, іншого майна на праві власності за останнім не виявлено. Крім того, позивачем ставилося питання недійсності договору відступлення права вимоги, однак про незаконність переходу права власності та оскарження дій реєстратора не заявлялося.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 р. (оскаржувана ухвала) вказану заяву задоволено: скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 р., згідно з якою заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження (купівля-продаж, застава,оренда,дарування, міни тощо) та посвідчення права власності будинковолодіння, що знаходиться за адресою с. Сторожниця Ужгородського району, вул. Дружби, 46, до вирішення справи по суті (том №1, а.с.244-245).

Представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати цю ухвалу. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції допустив порушення її прав, не залучив до участі в справіні як третю особу (співвласника спірного майна), ні як правонаступника померлого позивача із зупиненням провадження у справі до зясування усіх правонаступників померлого.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до того, що відомостей про те, що покійний позивач володів спірним майном, немає, а власником майна є ОСОБА_4, і суд правомірно скасував заходи забезпечення позову. Натомість,ОСОБА_2 протягом розгляду справи по суті жодного разу не звернулася до суду із заявою про залучення її до участі в справі як співвласника спірного майна.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.Узагальнені доводи заперечення зводяться до того, що апелянтом на обґрунтування доводів апеляційної скарги не було подано жодного належного та допустимого доказу. Крім того, оскаржуваною ухвалою питання про права, свободи, інтереси та (або) обовязки апелянта не вирішувалося.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості доводів, указаних у заяві.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а питання щодо скасування заходів забезпечення позову передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, із таких мотивів.

Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.154 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Так, 29 листопада 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову (том №1, а.с.232-234).

Просив скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 р.

На обґрунтування заяви вказав, що будинок, на який було накладено арешт, перебуває у власності ОСОБА_4, позивач у справі помер, іншого майна на праві власності за останнім не виявлено. Крім того, позивачем ставилося питання недійсності договору відступлення права вимоги, однак про незаконність переходу права власності та оскарження дій реєстратора не заявлялося.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі повністю погодився із доводами, вказаними в заяві, однак висновок суду першої інстанції є неправильним і передчасним.

Відповідно до вимог ст. 55 ЦПК України в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі в справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, учинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Так, достеменно знаючи про те, що позивач у справі ОСОБА_3 помер, суд замість того, щоб зупинити провадження у справі, здійснити заходи щодо встановлення кола спадкоємців і за наявності таких залучити їх до участі в справі як правонаступників померлого,необґрунтовано та передчасно скасував заходи забезпечення позову.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що в позивача (заявника) після його смерті можуть бути спадкоємці, які виявлять бажання вступити в спадкові права та обовязки спадкодавця, а вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову без залучення спадкоємців заявника, суд зробив передчасний висновок, який може зашкодити потенційним правам та інтересам спадкоємців.

У контексті наведеного суд першої інстанції передчасно скасував заходи забезпечення позову, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року скасувати, а питання щодо скасування заходів забезпечення позову передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повний текст судового рішення складений 26 квітня 2018 року.

Судді: