Справа № 562/2593/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2018 р.Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А. секретаря судового засідання Берун А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про захист прав споживача, стягнення страхової суми, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:
ПозивачОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Інгосстрах» про захист прав споживача, стягнення страхової суми, відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь страхову суму у розмірі 125 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 27 лютого 2015 року між ПрАТ «СК «Інгосстрах» (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) її внуком, укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №LV4BNS-151R3VL. 30 серпня 2015 року її онук, ОСОБА_2 , помер через вилив електричного струму (ураження електричним струмом). Згідно умов Договору наступив страховий випадок, страхова сума становить 125 000 грн. Зазначила, що після смерті онука вона є спадкоємцем за законом та вчасно прийняла спадщину. Вважає, що ПрАТ «СК «Інгосстрах» повинне сплатити їй, як спадкоємцю, страхове відшкодування в розмірі 125 000 грн., у зв`язку із чим звернулася до відповідача із письмовою заявою про страхову виплату, однак у задоволенні цієї заяви їй було відмовлено. Таку відмову вважає неправомірною та безпідставною, а тому змушена звертатися до суду. Також зауважила, що неправомірною відмовою страхової компанії їй завдана моральна шкода, розмір якої визначає в сумі 25 000 грн.

В судове засідання, призначене на 26 квітня 2018 року, позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Януль-Сидорчук Х.В. не з`явилися. Через канцелярію суду представник позивача подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та додаткових обгрунтуваннях до цього позову, просила задовольнити позов.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заперечення проти позову, в якому просив розглянути справу без участі представника відповідача, відмовити у задоволенні позову повністю та ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Зазначив, щодіяння, яке вчинила застрахована особа ОСОБА_2 , є протиправним, смерть наступила внаслідок порушення норм та правил безпеки праці та правил безпеки дорожнього руху, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно п. 4.2 умов страхування до Договору добровільного страхування від нещасних випадків від 27 лютого 2015 року № LV4BNS-151R3VL. Вказав, що згідно п. 12.2 дія цього Договору не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (збройних конфліктів), місцевості, де офіційно об`явлено надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС. Вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою, а дії ПрАТ «СК «Інгосстрах» такими, що повністю відповідають нормам чинного законодавства України та нормам договору страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією із яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.ч 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Інгосстрах» укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №LV4BNS-151R3VL, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи (а.с. 7).

Страховик зобов`язався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язався своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, страховими випадками згідно цього Договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, який мав місце під час дії Договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичним закладом, судом тощо):

Зокрема, згідно п.п. 6.1.1 Договору - смерть застрахованої особи від нещасного випадку, розмір страхової виплати становить 100%.

Відповідно до п. 6.2 Договору, нещасними випадками також є наступні події, які призвели до розладу здоров`я або смерті Застрахованої особи, утоплення, поразка блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, протиправні дії третіх осіб. Згідно розділу 3 Договору, Вигодонабувачем за цим Договором є Застрахована особа, зазначена в п. 5 Договору ОСОБА_2 , страхова сума становить 125 000 грн.

Пунктом 7 Договору передбачено, що строк його дії становить 12 місяців з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року включно (але не більш ніж сплачуємий період).

Відповідно до п.12.2 Договору, його дія не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (бойових конфліктів), місцевості, де офіційно об`явлений надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС.

У відповідності до п. п. 3, 9 п. 4.2 Умов не визнається страховим випадком смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, який відбувся внаслідок вчинення чи спроби вчинення Застрахованою особою протиправних дій; внаслідок порушення Застрахованою особою норм та правил безпеки праці та правил безпеки дорожнього руху.

Застрахована особа - ОСОБА_2 перебував на службі у військовій частині НОМЕР_1 , що стверджується копіями долучених до матеріалів справи довідок (а.с. 16, 17, 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03 вересня 2015 року виконкомом Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис №28, місце смерті смт. Курдюмівка, м. Дзержинськ, Донецької області (а.с. 11).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 145 від 01 вересня 2015 року причиною смерті є шок, вилив електричного струму (а.с. 15).

Установлено, що спадкоємцем після ОСОБА_2 за законом є позивач ОСОБА_1 , що стверджується заявою про прийняття спадщини, свідоцтвами про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 18-21). Згідно копій свідоцтв (а.с. 10, 12) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 13). ОСОБА_2 є внуком позивача.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

15 квітня 2016 року відповідачем був складений відповідний страховий акт, яким на підставі п. 4.2. Умов страхування до Договору, у виплаті страхового відшкодування відмовлено (а.с. 54), про що позивач ОСОБА_1 була повідомлена листом ПрАТ «СК «Інгосстрах» від 08.06.2017 року № 08-06/02-05 (а.с. 22).

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що смерть застрахованої особи ОСОБА_2 наступила внаслідок нещасного випадку в зв`язку з виливом електричного струму.

Факт вчинення протиправних дій ОСОБА_2 судом не встановлений. Належних доказів протиправності дій застрахованої особи, порушення норм та правил безпеки дорожнього руху, відповідач суду не надав та в матеріалах справи такі відсутні. Не встановлений також і причинно-наслідковий зв`язок між, як вважає відповідач, протиправністю дій застрахованої особи та настанням смерті.

Також не заслуговують на увагу покликання відповідача, як на підставу відмови у здійсненні страхової виплати, на п. 12.2. Договору добровільного страхування - дія договору не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (бойових конфліктів), місцевості, де офіційно об`явлений надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим надзвичайного стану» надзвичайний стан - це особливий правовий режим, який може тимчасово вводитися в Україні чи в окремих її місцевостях при виникненні надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру не нижче загальнодержавного рівня, що призвели чи можуть призвести до людських і матеріальних втрат, створюють загрозу життю і здоров`ю громадян, або при спробі захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу України шляхом насильства і передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування відповідно до цього Закону повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу, а також допускає тимчасове, обумовлене загрозою, обмеження у здійсненні конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про правовий режим надзвичайного стану» надзвичайний стан в Україні або в окремих її місцевостях вводиться Указом Президента України, який підлягає затвердженню Верховною Радою України протягом двох днів з моменту звернення Президента України.

Крім того, слід зазначити, що дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», яким до переліку таких населених пунктів було включено й смт. Курдюмівку, м. Дзержинськ, Донецької області, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» було зупинено.

Таким чином, на момент виникнення страхового випадку Кабінетом Міністрів України не було затверджено переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Факт того, що в районі смт. Курдюмівка 30-31.08.2015 року бойові дії не велись та військова частина НОМЕР_1 участі в бойових діях у зазначений період часу в даному районі не приймала, також підтверджується копією довідки від 30.11.2017 року № 1/6340, наданої управлінням оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України (а.с. 23).

Отже, на день смерті ОСОБА_2 , місце де він загинув, а саме: смт. Курдюмівка, м. Дзержинськ, Донецької області не відносилось до зони військових дій (бойових конфліктів) та не було місцевістю, де офіційно оголошений надзвичайний стан.

Таким чином, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», відсутні.

Норми процесуального права передбачають, що обставини справи з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача та її представника, ПрАТ «СК «Інгосстрах» не надано, а судом їх не встановлено.
Виходячи з наведеного, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач та її представник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «СК «Інгосстрах» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 125 000 грн. підлягають задоволенню.
Щодо стягнення моральної шкоди суд виходить із наступного.

Таку вимогу позивач обгрунтовує безпідставною відмовою відповідача у страховій виплаті, у зв`язку із чим їй спричинено душевні страждання. Також, через протиправну поведінку ПрАТ «СК «Інгосстрах», вона перенесла стресову ситуацію.

Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов`язальними. У разі порушення зобов`язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України).

У таких випадках потрібно виходити з того, що між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом України № 85/96-ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» та ЦК України, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах в укладеному договорі сторони не передбачили.

Із урахуванням наведених вимог Закону, суд приходить до висновку про відмову в частині позову про стягнення моральної шкоди за безпідставністю.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з позивача ОСОБА_1 та відповідача ПрАТ «СК «Інгосстрах» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 640 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про захист прав споживача, стягнення страхової суми, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 125 000 (сто двадцять п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на користь держави судовий збір в сумі по 640 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, Код за , банк отримувача: ГУ ДКС України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .
Відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах»: 49100, м. Дніпро, узвіз Кодацький, 2, ідентифікаційний код в .
Суддя: І.А. Чорний