Справа № 331/3269/18
Провадження № 2 /331/956/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Хащук В.Д.

представника позивача- Тарасенко О.Л.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.05.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з березня 2015 року по лютий 2018 року у сумі 28 848,56 гривень.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року по справі відкрите провадження.

17 серпня 2018 року відповідачкою надано відзив на позов, в якому вона, посилаючись на не надання послуг належної якості, низьку температуру у квартирі , просила в задоволенні позовної заяви Концерну «Міські теплові мережі» відмовити.

Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач та її представник просили в задоволенні позовних вимог відмовити, через недоведеність позовних вимог, не надання послуг належної якості , а також заявили про застосування строків позовної давності.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які виникли між сторонами регулюються нормами Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Цей обовязок споживача зазначений і в п.7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги-вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР , договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 16 серпня 1999 року.

Як вбачається з розрахунку Концерну «МТМ» відповідач отримував послуги з теплопостачання , однак не сплачував їх , через що утворилася заборгованість з березня 2015 року по лютий 2018 року в сумі 28 848,56 гривень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач вказував на необґрунтованість нарахування розміру плати за послуги з теплопостачання з тих підстав, що за вказаний період температура в житлових приміщеннях її квартири протягом всього опалювального періоду не перевищувала 10 градусів по Цельсію .

Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів , що за період з березня 2015 року по лютий 2018 року температура в квартирі була нижче встановлених санітарних норм.

Так, відповідно до положень частин 1 4 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Однак зазначених доказів ОСОБА_1 не надано, в свою чергою надані останньою заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також мешканців будинку 13-Б по вул.. Запорізькій в м. Запоріжжя щодо низької температури в квартирі ОСОБА_1 не є належними та допостумими доказами на підтвердження факту отримання послуг неналежної якості .

В свою чергу відповідачем та її представником в судовому засіданні заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оплата за послуги з теплопостачання повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статтею 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідачем надано суду заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог.

У межах строку позовної давності, за період з травня 2015 року по лютий 2018 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 27 288,91 гривень , що встановлено розрахунком Концерну «МТМ». Отже, судом встановлено, що в межах строків позовної давності відповідач має заборгованість в сумі 27 288,91 гривень , а тому позов слід задовольнити частково.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський , буд. 137 , ) заборгованість за надані послуги за період з травня 2015 року по лютий 2018 року в сумі 27 288 гривень 91 копійку.

Компенсувати Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський , буд. 137 , ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1762 гривень 00 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 12 листопада 2018 року.

Суддя:

09.11.2018