АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2040/18 Справа № 194/629/17 Головуючий у 1 й інстанції - Соколова Ю. І. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання дружини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та жінки, з якою проживає дитина з батька дитини, з яким жінка не перебуває у шлюбі, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи вимоги тим, що з ОСОБА_2 перебувала у цивільному шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано батьком дитини та стягнуто з нього аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що вона не працює, бо доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, а ОСОБА_2 працює в «ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», має постійну заробітну плату і може надавати їй матеріальну допомогу, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та жінки, з якою проживає дитина з батька дитини, з яким жінка не перебуває у шлюбі, мотивуючи вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що з нього також стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що погоджується сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини всіх його видів доходу та у зв'язку зі зміною його матеріального становища, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 17 липня 2017 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 25 лютого 2019 року. Допущено негайне виконання рішення суду у межах сум платежів за один місяць. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та жінки, з якою проживає дитина з батька дитини, з яким жінка не перебуває у шлюбі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким його зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що його матеріальний стан зазнав суттєвих змін, а тому він не може продовжувати сплачувати аліменти на встановленому судовими рішеннями рівні, сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 погоджується у розмірі 1/10 частини.

12 березня 2018 року ОСОБА_3 подала заперечення на апеляційну скаргу, вказуючи на те, що судове рішення є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, підстав для його скасування немає.

14 березня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_4, в якому вона зазначила, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, доводи приведені в апеляційній скарзі на увагу на заслуговують, а тому просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ст.274 ЦПК України справи у спорах про стягнення аліментів підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з цим, частиною 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, явка яких не є обов'язковою.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування рішення суду в частині вирішення його зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої з нього на користь ОСОБА_3 на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.40-42).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 02 травня 2016 року до 25 лютого 2019 року включно, про що свідчить копія витягу із розпорядження виданого відділом кадрів ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25 квітня 2016 року № 730-к (а.с.8,31).

Дохід ОСОБА_3 за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року, за винятком аліментів, відсутній (а.с.46).

ОСОБА_2 офіційно працює, має постійний дохід.

Згідно копії довідки про доходи, виданої ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 24 травня 2017 року №3752, загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2016 року по 30 квітня 2017 року, за винятком утримань, становить 72.169 грн.75 коп. (а.с.30).

У відповідності до довідки ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 04 жовтня 2017 року, дохід ОСОБА_2 за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року, за винятком аліментів сплачених у розмірі 1/4 частини від його заробітку на користь ОСОБА_4, складає 75.902 грн. 73 коп. (а.с.66).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вона має право на матеріальне забезпечення до досягнення дитиною, яка перебуває на її утриманні, трьох років, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з його безпідставності, оскільки його фінансові можливості надають змогу сплачувати аліменти на визначено судовими рішеннями рівні.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років.

Частина 4 цієї ж статті визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно з ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів, наголошує на тому, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тлумачення статті 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так само інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, повинні бути враховані під час розгляду вимог про стягнення аліментів та визначення їх розміру, зокрема, й той факт, що двоє дітей проживають окремо - з різними батьками, перебуваючи на їх утриманні.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України (у редакції Закону чинній на час подання позову).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_2 при поданні позову надано достатньо доказів про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з нього аліментів, та як наслідок цього часткового задоволення апеляційної скарги.

Так, 25 лютого 2016 року у нього народилася донька ОСОБА_5, тобто змінився матеріальний стан і по відношенню до старшої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів звертає увагу на рівність прав дітей щодо отримання матеріального забезпечення.

Крім того, оскаржуваним рішенням з нього стягуються аліменти й на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини до досягнення дитиною трьох років, та підстав для зменшення розміру колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині вирішення зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та жінки, з якою проживає дитина з батька дитини, з яким жінка не перебуває у шлюбі скасувати та ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та жінки, з якою проживає дитина з батька дитини, з яким жінка не перебуває у шлюбі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Тернівка Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Тернівка Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини.

В іншій частині рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, приєднати до цивільної справи.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в частини стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини приєднати до цивільної справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.