Ухвала

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 204/5526/16-ц

провадження № 61-46761ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Міжобласної дирекції «Дніпро» Акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2, Міжобласної дирекції «Дніпро» Акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

З урахуванням уточнень позовної заяви ОСОБА_1 просив стягнути з Міжобласної дирекції «Дніпро» Акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» 12 611,90 грн невідшкодованої майнової шкоди, 800,00 грн - витрат, пов'язаних з отриманням висновку автотоварознавчого дослідження, 221,55 грн - поштових витрат телеграфу. З ОСОБА_2 стягнути 500,00 грн - франшизи, 5 000,00 грн - моральної шкоди та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн (за вимогу відшкодування моральної шкоди). Крім того, просив стягнути солідарно з відповідачів витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги у розмірі 3 500 грн та судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 500,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого

2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року залишено без змін.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від

26 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Міжобласної дирекції «Дніпро» Акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на його користь невідшкодовану майнову шкоду у розмірі 12 611,90 грн, витрати, пов'язані з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 800,00 грн та поштові витрати телеграфу у сумі 211,55 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди становить

14 133 грн 45 коп. (12 611,90+800,00+211,55+500,00), яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200), а тому справа в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди є малозначною в силу вимог закону.

Заявник оскаржує постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від

26 вересня 2018 року лише в частині стягнення з Міжобласної дирекції «Дніпро» Акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на його користь невідшкодованої майнової шкоди у розмірі 12 611,90 грн, витрат, пов'язаних з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 800,00 грн та поштових витрат телеграфу у розмірі 211,55 грн.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах

1-5 цієї частини.

Справа в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп. не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, а тому є справою незначної складності.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати справу в частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від

26 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Міжобласної дирекції «Дніпро» Акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик