Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/164/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.,

при секретарі Поліковській О.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Кодимська районна державна адміністрація Одеської області як орган опіки та піклування, про визначення місяця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 29 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_3, третя особа Кодимська районна державна адміністрація (далі - Кодимська РДА) Одеської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1, будучи підтриманим своїм представником (на підставі доручення), в судовому засіданні пояснив, що 09 жовтня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син ОСОБА_4 і син відповідача від попереднього шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають в одному житловому будинку з ним та відповідачем. Рішенням суду від 09 листопада 2017 року шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу діти продовжують проживати разом з ним. Умови для проживання дітей відповідають всім вимогам. Відповідач не може дати належного виховання та утримання дітей. Добровільно вирішити питання про те, з ким із батьків будуть проживати діти він з відповідачем не вирішив. Все це і змусило його звернутися до суду. Просить визначити проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що не заперечує щоб діти проживали разом з позивачем, з огляду на те, що і вона, і позивач з дітьми фактично проживають в одному будинку.

Представник третьої особи - Кодимської РДА Одеської області як органу опіки та піклування (на підставі довіреності) Контузорова Н.І., в судовому зсіданні пояснила, що не заперечує проти вимоги позивача про проживання разом з тим його дитини, але, в той же час заперечує проти проживання з ОСОБА_1 ОСОБА_5, оскільки той ніяких родинних стосунків з позивачем не має.

Вислухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2006 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, актовий запис №18 від 21.11.2008 року виданий Лисогірською сільською радою Кодимського району Одесьокї області (а.с.6).

Крім того, від шлюбу з ОСОБА_9 у відповідача є син ОСОБА_5, що вбачається з дослідженого в судовому зсіданні свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 22 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №16 (а.с.7).

09.11.2017 року рішенням Кодимського районного суду Одеської області, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.9-11).

Після розірвання шлюбу сторони та їх неповнолітні діти фактично проживають в одному будинку, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 (а.с.14).

13.04.2018 року відповідач ОСОБА_3 надала заяву, в якій надала згоду на визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з позивачем (а.с.31).

Згідно висновку органу опіки та піклування Кодимської РДА Одеської області №01-29/793 від 16.04.2018 року, вбачається, що служба у справах дітей вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання в с. Федорівка Кодимського району Одеської області (а.с.29-30).

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Суд вважає, що питання щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина вирішується саме батьками. У спорі, що виник, позивач не є батьком ОСОБА_5, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відомвити.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю "визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Врахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 197,200, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місяця проживання дітей задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п/п15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд.

Суддя А.І. Гура