Справа № 699/637/18
Номер провадження № 2/699/466/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

09.11.2018 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.

В обґрунтування свої вимог позивач вказала, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач є її дочкою, з 05.06.2003 року зареєстрована за вказаною адресою, але ніколи не проживала у будинку, тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування даним житловим будинком.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Згідно спадкового договору від 17.04.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передають після своєї смерті у власність ОСОБА_1 належний їм на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_2 від 21.08.2013 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.11).

Вулицю АДРЕСА_2 перейменовано на вулицю АДРЕСА_2.

Із записів будинкової книги вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована у будинку позивача з 05.06.2003 року (а.с.16-17).

Відповідач ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_1.

Згідно акту від 15.06.2018 року ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1, але за місцем реєстрації ніколи проживала (а.с.14).

З 05.06.2003 року за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2, яка ніколи не проживала за місцем реєстрації, вимоги позивача про зняття з реєстрації ігнорує і у такий спосіб без поважних причин відсутній за місцем реєстрації.

Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування спірним будинком не встановлено.

Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Відповідно до приписів ч.2.ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи, що відповідач у строк понад один рік без поважних причин відсутня у житлі позивача, приймаючи до уваги, що інших домовленостей між сторонами немає, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до повного задоволення шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивача.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану АДРЕСА_1, інші відомості суду не відомі, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої АДРЕСА_1, інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки, жительки та зареєстрованої в АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, інші відомості суду не відомі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга може бути поданою позивачем до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Корсунь-Шевченківський районний суд.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.