Номер провадження: 22-ц/785/707/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача ОСОБА_2,

від позивача публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - не з'явились,

переглянувши цивільну справу №522/17208/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, звернувшись 19 серпня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №156/06Ф-5 від 18 серпня 2006 року (Додаткова угода №01 від 31 січня 2007 року, Додаткова угода №02 від 30 вересня 2008 року), за яким надано в кредит 150000,00 доларів США строком до 17 серпня 2026 року цільового призначення «на придбання нежитлового приміщення». Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_2 та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено Іпотечний договір від 19 серпня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 19 серпня 2006 року, зареєстрований за номером 3212, за яким передано в іпотеку нежиле приміщення загальною площею 78,5 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1. Рішенням від 20 березня 2015 року №63 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», рішенням від 22 лютого 2016 року №213 здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» продовжено до 19 березня 2018 року. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, кредитну заборгованість Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» після уточнення 4 лютого 2016 року вимог остаточно просив в рахунок погашення за Кредитним договором №156/06ф-5 від 18 серпня 2006 року кредитної заборгованості станом на 6 липня 2015 року в загальній сумі 4736932,56 грн. звернути за Іпотечним договором від 19 серпня 2006 року стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення загальною площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (код 19017842) за вартістю 1197400,00 грн., визначеною оцінювачем в звіті про експертну незалежну оцінку (т.1 а.с.1-3, 64-65, 73).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2015 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив застосувати позовну давність (т.1 а.с.47-49).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року позов задоволено; в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №156/06ф від 18 серпня 2006 року у розмірі 4736932,56 грн. на підставі Іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 19 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №3212, звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення загальною площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1, шляхом набуття права власності ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на предмет іпотеки - нежитлове приміщення загальною площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1, за вартістю 1197400,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 17961,00 грн. (а.с.133-138).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у розгляді справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час і місце судового засідання, у не застосуванні позовної давності, у неправильності розрахунку заборгованості та оцінки предмета іпотеки, у не передбаченні законом набуття права власності на предмет іпотеки тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті заявлених вимог з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобов'язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомо майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.589 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачено договором або законом (ч.1 ст.590 ЦК України). Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.591 ЦК України).

Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку».

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» () та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) укладено Кредитний договір №156/06ф-5 від 18 серпня 2006 року про надання кредиту в сумі 150000,00 доларів США для придбання нежитлового приміщення; кредит надано строком до 17 серпня 2026 року під 14% річних. Між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 до Кредитного договору №156/06ф-5 від 18 серпня 2006 року укладено Додаткову угоду №01 від 31 січня 2007 року, Додаткову угоду №02 від 30 вересня 2008 року (т.1 а.с.18-44).

Між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» () та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №156/06ф-5 від 18 серпня 2006 року укладено Іпотечний договір від 19 серпня 2006 року, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 78,5 кв.м по АДРЕСА_1, належне ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 19 серпня 2006 року, зареєстровано в реєстрі за №3209. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 19 серпня 2006 року, зареєстровано в реєстрі за №3212 (т.1 а.с.13-14).

Згідно розрахунку за Кредитним договором №156/06ф-5 від 18 серпня 2006 року заборгованість станом на 6 липня 2015 року визначена рівною за кредитом в сумі 107500,00 доларів США, за процентами в сумі 102852,79 доларів США, з неустойки в сумі 316639,40 грн., що в загальній сумі по курсу НБУ еквівалентно 4420293,16 грн.(т.1 а.с.15-16).

Позовні вимоги остаточно заявлено про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки за вартістю, визначеною оцінювачем у звіті про експертну незалежну оцінку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, однак дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Так, за умовами Іпотечного договору від 19 серпня 2006 року:

у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов'язків за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами (п.2.1.1 Договору); у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених Договором іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки (п.2.1.2 Договору);

звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя між іпотекодателем та іпотекодержателем, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до умов розділу 5 цього договору (п.4.2 Договору);

у випадках, зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2 цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку (п.4.3 Договору); у разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки (п.4.4 Договору); звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до законодавства України (п.4.5 Договору); звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього іпотечного договору та відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» (п.4.6 Договору);

у разі настання обставин, зазначених в п.4.1 цього Договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.5.1 Договору); в повідомленні, про яке йдеться в п.5.1, іпотекодержатель зазначає який зі способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені частиною 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог (п.5.2 Договору); у разі законодавчої можливості застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз.2 ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п.5.1 цього Договору (п.5.3 Договору) (т.1 а.с.13-14).

Таким чином, за змістом положень частини 1 статті 590, частини 1 статті 591 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачено договором або законом; реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом; при цьому, у сенсі положень статті 39 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки за рішенням суду здійснюється шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Кодексу. Що ж до передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, то дане передбачено законом як то статтею 36 Закону України «Про іпотеку», що визначає позасудове врегулювання, та статтею 37 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; при цьому вказані положення закону відображено й у відповідних умовах Іпотечного договору від 19 серпня 2006 року як то в пунктах 4.6, 5 Договору.

Отже, ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про іпотеку», ні Іпотечним договором від 19 серпня 2006 року набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі судового рішення не передбачено.

Дане узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України №6-1851цс15 від 30 березня 2016 року, №6-2457 від 2 листопада 2016 року, рівно як і з практикою, на яку орієнтує Верховний Суд.

Правові підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки відсутні, відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Таким чином, передбачені пунктом 4 частини 1, частиною 2 статті 376 ЦПК України підстави скасування судового рішення є наявними.

З огляду на відмову в позові за відсутності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі рішення суду, оцінка правильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором №156/06ф-5 від 18 серпня 2006 року не надається.

Положення закону про право правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання; якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

У ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію відсутнє суб'єктивне право для набуття права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду; відсутність суб'єктивного права, про захист якого позивач просить, має наслідком відмову в позові за безпідставністю матеріально-правової вимоги, а не через пропущення позовної давності.

Таким чином, з огляду на відмову в позові за безпідставністю матеріально-правової вимоги оцінка позовній давності не надається.

Відповідно до положень пункту 3 частини 4 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В справі відсутнє належне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання на 27 квітня 2016 року, поштова кореспонденція, яка містила заяву про уточнення позовних вимог та судову повістку на 27 квітня 2016 року, повернулася суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.129-130).

Доводи апеляційної скарги містять обґрунтування незаконності судового рішення в тому числі й розглядом справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду. Таким чином, передбачені пунктом 3 частини 4 статті 376 ЦПК України підстави скасування судового рішення є наявними.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію надано інформацію, за змістом якої на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року державним реєстратором зареєстровано за ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» право власності на предмет іпотеки 23 вересня 2016 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:101, номер запису про право власності:16638949. В подальшому між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_6 1 грудня 2017 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1. Дана інформація приймається до відома, проте не є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги, так як апеляційна інстанція перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення, ухвалено до вищевказаного відчуження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про звернення на підставі Іпотечного договору, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 19 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №3212, стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення загальною площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1, шляхом набуття права власності АТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на предмет іпотеки - нежитлове приміщення загальною площею 78,5 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1, в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №156/06ф від 18 серпня 2006 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова