441/82/18 2/441/684/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Петрик-Ключник М.Є.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши відкрито у залі судового засідання у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 15.01.2018р. звернулась із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, вони часто сварились, у 2015р. припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, що подальше збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб.

Заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 22.06.2018р. та додатковим рішенням цього ж суду від 27.06.2018р. шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 розірвано, стягнуто з відповідача в користь позивачки судові витрати.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 10.08.2018р. вищеозначені заочне та додаткове рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В суді представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 позов підтримав, 18.10.2018р. подав додаткові пояснення від імені позивачки щодо причин розірвання шлюбу з відповідачем, просить розірвати шлюб, до закінчення судових дебатів заявив про судові витрати, які можуть виникнути після ухвалення судового рішення.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в суді пояснив, що його довіритель був згідний на розірвання шлюбу і на це є покликання у позовній заяві, а отже спору між сторонами щодо розірвання шлюбу не було, до суду сторонам належало звернутись із спільною заявою про розірвання шлюбу, також заявив про судові витрати, які можуть виникнути після ухвалення судового рішення.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов.

Із змісту позову, із пояснень в суді представників сторін, з долучених до справи свідоцтва про шлюб та копій свідоцтва про народження серія (а.с. 4, 6, 7) убачається, що сторони в шлюбі з 14.08.1999р., мають двоє дітей ОСОБА_6, 23.11.1999р.н. і ОСОБА_4, 03.01.2001р.н., тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Як убачається із додаткових пояснень ОСОБА_3 від 18.10.2018р. (а.с.112), вона просить про розірвання шлюбу з позивачем, мотивуючи в т.ч. тим, що має іншого чоловіка, з яким хоче створити сімю.

Відповідач ОСОБА_4, як убачається із пояснень його представника в суді, по суті не заперечує розірванню шлюбу з позивачкою.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_4, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування позивачки до збереження шлюбних відносин суперечитиме її інтересам, порушуватиме її права на особисту свободу, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Покликання представника відповідача про відсутність спору між сторонами щодо розірвання шлюбу та необхідність звернення до суду із спільною заявою про його розірвання, суд бере до уваги, але розцінює як таке, що не діє підстав до відмови в позові, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

З аналізу положень ст. 109 СК України та ст. 293 ЦПК України видно, що подружжя, яке досягло згоди про припинення шлюбу і має неповнолітніх дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Такий договір підлягає нотаріальному посвідченню і є обовязковою умовою для звернення до суду разом із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Отже, чинним законодавством передбачено право, а не обовязок подружжя звернутись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Окрім цього в суді не встановлено обставин, які б свідчили, що між сторонами може бути досягнуто усіх істотних умов для укладення договору, який передує зверненню в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу.

За таких обставин, позивачкою обрано такий спосіб захисту своїх прав, свобод та інтересів, як звернення із позовною заявою про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу і повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд не має підстав до стягнення в користь позивачки 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з наступних підстав.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи додано квитанції № 18926091 і № 18977559 відповідно від 01 і 25.06.2018р. на суму 1 000 грн. кожна (а.с. 46, 69).

Разом з тим детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, які б підтверджували, що позивачем понесено такі витрати в сумі 2 000 грн., суду не надано, тому у задоволенні цих вимог суд відмовляє.

Підстав до стягнення з відповідача в користь позивачки 835 грн. витрат за переклад довіреності суд не має, з огляду на таке.

На підтвердження вищеозначених витрат представником надано квитанцію ФОП ОСОБА_7 до прибуткового касового ордера № 97 від 12.06.2018р. (а.с. 49).

Між тим, переклад довіреності від імені ОСОБА_3 здійснено перекладачем ОСОБА_6 (а.с.48), тоді ж як квитанція видана ФОП ОСОБА_7, вищеозначена квитанція не підписана уповноваженою особою, із її змісту неможливо встановити за який вид послуг проведена оплата, за якими суд мав би змогу ідентифікувати та встановити, що саме за такі послуги позивачкою понесено витрати на суму 835 грн., а тому підстав до їх стягнення немає.

Позивачкою при зверненні до суду із позовом понесено витрати в сумі 704 грн. 80 коп. за сплату судового збору (а.с. 1, 2), а тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України такі підлягають стягненню в її користь з відповідача.

Оскільки суд заявлені позивачкою вимоги про розірвання шлюбу задовлює, підстав до покладення судових витрат на позивачку, як про це покликався представник відповідача у письмовому поясненні від 18.10.2018р. і в судовому засіданні, не має.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 112 СК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований 14.08.1999р. Бучалівською сільською радою Городоцького району Львівської обл., актовий запис № 8 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. судових витрат.

У решті вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.11.2018р.

Суддя: Українець П.Ф.