Справа № 727/9679/18
Провадження № 2/727/1797/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Літвінової О.Г.

При секретарі Чорней І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 червня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований 04.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що 06.06.2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №662.

Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалось і з початку 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними припинено.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.05.2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Під час шлюбу за спільної участі у будівництві сторонами було набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке за рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №835/22 від 24.11.2009 року зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС №738602 від 26.11.2009 року за відповідачем. Також ними було набуто право власності на підвал цифр «XII» в будинку №116 по Пр. Незалежності в місті Чернівці, яке на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2009 року САС № 738603 зареєстроване за відповідачем

Квартира АДРЕСА_1 складається з коридору 25-1 площею 7.4 кв.м., житлової кімнати 25-2 площею 15.5 кв.м., кухні 25-3 площею 8.3 кв.м., житлової кімнати 25-4 площею 9.6 кв.м., вбиральні 25.5 площею 1.2 кв.м., ванної 25.-6 площею 3.1 кв.м., коридору 25-7 площею 4.32 кв.м., комори 25-8 площею 14.8 кв.м., житлової кімнати 25-9 площею 14.8 кв.м., ганку площею 3.9 кв.м., а також підвал цифр. «XII» площею 4.6 кв.м., разом по квартирі загальною площею 74.7 кв.м. житловою 39.9 кв.м.

Ринкова вартість вказаної квартири та підвалу згідно ціни договору від 15.12.2008 року №22 та додаткового договору від 21.03.2009 року складає 351 775 гривень.

Згідно довідки про склад сімї ОСББ «Пр. Незалежності, 116» від 11.04.2013 року у вказаній квартирі є зареєстрованими, сторони та двоє малолітніх дітей.

Враховуючи, що вказана квартира та підвал побудовані за спільної участі в період шлюбу і в інтересах сімї використовуються для її проживання, а відповідач не визнає право позивача на ? частину даного спільного майна, позивач вважає, що своє порушене право на власність слід захистити шляхом визнання за позивачем права власності на ? частину квартири та підвалу, загальною вартістю 175 888 гривень, яку вирахувано як половину вартості збудованих обєктів.

На підставі викладеного, просить: визнати обєктами спільної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та підвал цифр «XII» в будинку №116 по Пр. Незалежності в місті Чернівці.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67.4 кв.м., житловою площею 39.90 кв.м., що складається з 3-х житлових кімнат, та підвалу цифр «XII» в будинку №116 по Пр. Незалежності в місті Чернівці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1758.88 гривень.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не зявився, в підготовче судове засідання надав заперечення на позовну заяву та клопотав проводити розгляд справи за правилами загального провадження, запереченням, позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ізч.1,3ст.368ЦК України,спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом встановлено, що 04 червня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований 04.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що 06.06.2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №662.

Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалось і з початку 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними припинено.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.05.2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Під час шлюбу за спільної участі у будівництві сторонами було набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке за рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №835/22 від 24.11.2009 року зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС №738602 від 26.11.2009 року за відповідачем. Також ними було набуто право власності на підвал цифр «XII» в будинку №116 по Пр. Незалежності в місті Чернівці, яке на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2009 року САС № 738603 зареєстроване за відповідачем

Квартира АДРЕСА_1 складається з коридору 25-1 площею 7.4 кв.м., житлової кімнати 25-2 площею 15.5 кв.м., кухні 25-3 площею 8.3 кв.м., житлової кімнати 25-4 площею 9.6 кв.м., вбиральні 25.5 площею 1.2 кв.м., ванної 25.-6 площею 3.1 кв.м., коридору 25-7 площею 4.32 кв.м., комори 25-8 площею 14.8 кв.м., житлової кімнати 25-9 площею 14.8 кв.м., ганку площею 3.9 кв.м., а також підвал цифр. «XII» площею 4.6 кв.м., разом по квартирі загальною площею 74.7 кв.м. житловою 39.9 кв.м.

Ринкова вартість вказаної квартири та підвалу згідно ціни договору від 15.12.2008 року №22 та додаткового договору від 21.03.2009 року складає 351 775 гривень.

Згідно довідки про склад сімї ОСББ «Пр. Незалежності, 116» від 11.04.2013 року у вказаній квартирі є зареєстрованими, сторони та двоє малолітніх дітей.

Враховуючи, що вказана квартира та підвал побудовані за спільної участі в період шлюбу і в інтересах сімї використовуються для її проживання, а відповідач не визнає право позивача на ? частину даного спільного майна, позивач вважає, що своє порушене право на власність слід захистити шляхом визнання за позивачем права власності на ? частину квартири та підвалу, загальною вартістю 175 888 гривень, яку вирахувано як половину вартості збудованих обєктів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Жодних домовленостей між позивачем та відповідачем щодо розміру часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір не укладався.

Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не може покласти в основу заперечення відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки останнім не надано доказів вказаного.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що спірна квартира та підвал є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки збудований за спільні кошти сторін під час їх перебування у шлюбі.

Крім того, відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За вказаних обставин за позивачем слід визнати право особистої приватної власності на ? ідеальну частку спірної квартири та підвалу.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст. 368 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 76,81,89, 206, 235, 259, 263265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні- задовольнити повністю.

Визнати обєктами спільної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та підвал цифр «XII» в будинку №116 по Пр. Незалежності в місті Чернівці за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67.4 кв.м., житловою площею 39.90 кв.м., що складається з 3-х житлових кімнат, та підвалу цифр «XII» в будинку №116 по Пр. Незалежності в місті Чернівці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1758.88 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Дата складення повного судового рішення 12.12.2018 року.

Суддя О.Г.Літвінова