Справа № 466/4380/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Терех У.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (79013, м.Львів, вул.Глибока, 11/4) до ОСОБА_3 (79000, м.Львів, вул.Варшавська, 135/7) про стягнення боргу,-

у с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь суми боргу в розмірі 100000 доларів США, що еквівалентно 2614920,14 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ на момент подачі позову до суду, 752560,20 грн. інфляційних витрат та 84664,30 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 покликається на те, що 14.12.2015 року було укладено договір, відповідно до якого він позичив, а відповідач ОСОБА_3 отримав кошти у сумі 100000 доларів США. Згідно з умовами договору позики ОСОБА_3 повинен був повернути суму боргу протягом 10 робочих днів з моменту вимоги ОСОБА_2 про це.

Позивач зазначає, що зі свого боку він умови договору виконав, передав ОСОБА_3 вказану у договорі суму, про що відповідач написав розписку.

20.04.2016 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу, проте незважаючи на його неодноразові вимоги ОСОБА_3 своїх зобовязань по договору позики від 14.12.2015 року не виконав.

Окрім цього, відповідно до ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 752560,20 грн. індексації суми боргу та 3% річних з простроченої суми, що становить 84664,30 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідачем було отримано позику від позивача у розмірі 100000 доларів США, проте на вимогу ОСОБА_2 про повернення коштів у десятиденний термін з моменту звернення відповідачем проігноровано. У звязку з чим розмір боргу підлягає індексації та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3% річних. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги заперечили. Відповідач визнав факт укладення договору позики, проте заперечив суму стягнення боргу. Вподальшому у судові засідання не зявлявся.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: 03.08.2017 року у звязку із перебуванням його представника у відпустці, проте цього ж дня адвокат ОСОБА_4 була ознайомлена із матеріалами справи. Окрім цього, після заслуховування пояснень сторін та дослідження матеріалів від представника відповідача двічі поступали заяви про відкладення розгляду справи, проте суду не було подано документів, що підтверджували б неможливість прибути у судове засідання. Крім того, у судовому засіданні відповідач та його представник просили оголосити перерву для мирного врегулювання спору, однак, як повідомив представник позивача у судовому засіданні, на жодну із погоджених зустрічей вони не зявилися.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Частино 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Наведені вище обставини свідчать, на думку суду, про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, що спрямовані на штучне затягування судового розгляду. Оскільки в ході судового розгляду були заслухані пояснення як представника позивача так відповідача та його представника, досліджені всі надані учасникам письмові докази, суд вважає за можливе завершення розгляду справи у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 14.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір позики грошових коштів на суму 100000,00 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_3 надав боргову розписку. Згідно укладеного договору, ОСОБА_3 зобов»язувався повернути суму боргу при першій вимозі ОСОБА_2 протягом десяти робочих днів.

Також встановлено, що 20.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, проте на даний час відповідач ОСОБА_3 своїх зобовязань не виконав, отримані кошти позивачу не повернув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Крім вищезазначеного, до матеріалів справи долучено квитанції про перерахунок коштів ОСОБА_3 на імя ОСОБА_2 у розмірі: 10000грн., 10000грн., 66850грн., 90000 грн., однак в судовому засіданні представник позивача ствердив, що дані кошти не спрямовувалися на погашення заборгованості, а фактів які б це спростували відповідачем чи його представником суду не було надано.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 100000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 2164920,20 грн. підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь інфляційних витрат та 3 % річних, судом встановлено, що відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_4, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 752560,20грн. інфляційних витрат та 84664,30 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню борг в розмірі 100000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 2164920,20 грн., а також 752560,20грн. інфляційних витрат та 84664,30 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає до стягнення судовий збір з врахуванням сплачених коштів позивачем за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526,530, 533, 610, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КА №266908, виданий Франківським РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області 21.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) 100000 (сто тисяч) доларів США, що еквівалентно 2614920 (двом мільйонам шістсот чотирнадцять тисячам дев»ятсот двадцяти) гривням 14 копійкам відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.06.2017 року основного боргу, 752560 (сімсот п»ятдесят дві тисячі п»ятсот шістдесят) гривень 20 копійок інфляційних та 84664 (вісімдесят чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) гривень 30 копійок 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КА №266908, виданий Франківським РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області 21.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 8000 грн. (вісім тисяч гривень).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_6