Справа № 372/2818/18
Провадження № 2-1584/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Зінченко О.М.,

при секретарі судового засідання - Євдокімовій В.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верем'я Обухівського району Київської області народилась їх бабуся - ОСОБА_3. 24.09.1997 року бабуся на підставі рішення Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області № 1 від 31.01.1995 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на дві земельні ділянки загальною площею 0,489 га. з цільовим призначенням - обслуговування будівель і господарських споруд, ведення в особистого підсобного господарства, на території с. Верем'я Обухівського району Київської області. 25.04.2015 року бабуся заповіла позивачам земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся позивачів померла, після її смерті позивачі звернулись до Української міської державної нотаріальної контори з заявами про відкриття спадщини за заповітом. 12.06.2018 року нотаріус відмовила позивачам у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом так як спадкодавець заповіла їм земельні ділянки, які не мають кадастрових номерів. Так як іншим чином захистити своє право позивачі не можуть, тому звернулись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 20.09.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, в судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заперечень щодо позову не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верем'я, Обухівського району, Київської області, народилася ОСОБА_3, що підтверджується копією паспорту.

24 вересня 1997 року бабуся на підставі рішення Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області №1 від 31 січня 1995 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на дві земельні ділянки загальною площею 0,489 га. з цільовим призначенням - обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, на території с. Верем'я Обухівського району Київської області, що підтверджується копією акту.

На випадок смерті ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області 25.04.2015 року за реєстровим № 8, за умовами якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 08 червня 2017 року (а.с.28).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді земельних ділянок площею 0,1294 га. та площею 0,1250 га., господарських будівель і споруд 0,0150 га. для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані та території с. Верем'я Обухівського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_3 позивачі звернулися до Української міської державної нотаріальної контори з заявами про відкриття спадщини за заповітом.

12.06.2018 року листом завідувача української міської державної нотаріальної контори № 531 02-14 відмовлено позивачам в видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, так як спадкодавець заповіла земельні ділянки, які не мають кадастрових номерів. Позивачам роз'яснено право звернення до суду.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як передбачено п. 3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 01 березня 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст.126 ЗК України в редакції Закону від 05 березня 2009 року № 1066-VI, введеного в дію 02 травня 2009 року).

Крім цього встановлено наступні підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку: спадкодавець придбав у власність земельну ділянку за договором купівлі-продажу, дарування та іншою угодою, свідоцтвом про право на спадщину, проте не проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку; спадкодавцем складено заповіт на земельну частку(пай), але на день його смерті земельна ділянка йому не належить на підставі державного акту і за таких обставин нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом.

Відповідно до п.3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до Наказу Держкомзему №168 від 15 лютого 2010 року «Про затвердження Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам» встановлюється, що кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на території України, який формується під час проведення кадастрової зйомки, відображається на кадастровому плані земельної ділянки та документації із землеустрою та присвоюється їй при здійсненні державної реєстрації. Кадастровий номер зберігається за земельною ділянкою протягом усього часу іі існування, забезпечує унікальність ідентифікації земельної ділянки в державному земельному кадастрі і державному реєстрі земель, та зазначається на чергових кадастрових планах, у відомостях автоматизованої системи державного земельного кадастру, документах, що посвідчує право на земельну ділянку, договорах, угодах, витягах, охоронних зобов'язаннях, свідоцтвах, повідомленнях та довідках.

Виходячи з вищевказаного з часу присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, земельна ділянка була внесена до відповідних реєстрів.

Згідно ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що вказує на правомірність мого звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідачів, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивачів, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивачів шляхом визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

За таких обставин, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 16, 19, 78, 81, 89, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 328,1216,1217,1218,1222,1268 Цивільного кодексу, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності в рівних частинах в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1250 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером НОМЕР_2, яка згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1997 року належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності в рівних частинах в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1444 га. - для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2, яка згідно державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 24 вересня 1997 року належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Зінченко