АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/82/17 22-ц/774/41/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 192/82/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Кислиця І.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк»

розглянувши в порядку спрощенного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року, ухваленого суддею Кащуком Д.А. у смт. Софіївка,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій протиправними.

В обґрунтування позову зазначила, що 09 липня 2008 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір № KRHGGA, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 15623,23 дол. США на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між нею та відповідачем цього ж дня укладено договір іпотеки № KRHGGA, відповідно до умов якого, вона надала в іпотеку належну їй на праві приватної власності 2-кімнатну квартиру № 5 загальною площею 46,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, смт. Софіївка, вулиця Больнична, будинок 27.

20 грудня 2016 року нею від ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано повідомлення від 19.09.2016 року, в якому зазначено про здійснення відповідачем після спливу тридцятиденного строку із дня отримання даного повідомлення дій з реєстрації банком права власності на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою Дніпропетровська обл., смт. Софіївка, вулиця Больнична, будинок 27,5.

Посилаючись на те, що в отриманому повідомленні не зазначено які саме порушення були допущені нею, як іпотекодавцем, та які необхідно усунути, тобто відсутня письмова вимога про усунення порушення, а лише констатовано факт здійснення дій щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки, а також на те, що предмет іпотеки - квартира № 5, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, смт. Софіївка, вул. Больнична, будинок 27, загальною площею 46,5 кв. м., є єдиним та постійним місцем її проживання й за положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відноситься до категорії, щодо якої встановлено мораторій, просила суд визнати протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № KRHGGA, від 09.07.2008 року шляхом реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» та зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» припинити дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № KRHGGA від 09.07.2008 року до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № KRHGGA від 09.07.2008 року шляхом реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» під час дії мораторію та без згоди іпотекодавця. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № KRHGGA від 09.07.2008 року до втрати чинності Закону України «Про мароторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості ,вираженої в іноземній валюті ,порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідач, повідомивши позивача про намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, діяв у відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та п.27 укладеного між сторонами договору іпотеки й жодних порушень прав позивача не допустив, оскільки станом на час розгляду справи право власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано не було. Також зазначив, що суд в ухваленому рішенні не мотивував яким законодавчим актом заборонено банку в такий спосіб повідомляти позичальника про наміри задовольнити свої вимоги, що забезпечені договором іпотеки та не врахував, що доказів в підтвердження повної сплати заборгованості за кредитним договором позивачем не надано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог і заперечень на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_3 «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KRHGGA, за умовами якого остання кредит в сумі 15623,23 дол. США на споживчі цілі на строк до 09.07.2018 року (а.с. 6-12).

В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між сторонами 09 липня 2008 року укладено договір іпотеки № KRHGGA, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 надала в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» належну їй на праві приватної власності 2-кімнатну квартиру № 5, загальною площею 46,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, смт. Софіївка, вулиця Больнична, будинок 27 (а.с. 13-17).

19 вересня 2016 року відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк на адресу позивача ОСОБА_1 надіслано повідомлення про здійснення відповідачем після спливу тридцятиденного строку із дня отримання даного повідомлення дій з реєстрації банком права власності на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою Дніпропетровська обл., смт. Софіївка, вулиця Больнична, будинок 27,5 (а.с. 18).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності неправомірності дій банку щодо використання позасудового способу стягнення на предмет іпотеки житло позивача, на яке розповсюджується дія Закону України «Про мароторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо права відповідача на задоволення його вимог за рахунок предмета іпотеки в позасудовому порядку шляхом визнання права власності на заставне майно.

Між сторонами, з етою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладений 09.07.2008 року договір іпотеки №KRHGGA.

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом вказаного договору є надання в іпотеку нерухомого майна, 2-кімнатна квартира, яка згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно розташована на 2 поверсі 2 поверхневого будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 26,9 кв. м., у тому числі 1-а кімната 16,8 км. м., 2-га кімната 10,1 кв. м., кухня площею 8,5 кв. м., вбиральня 1,0 кв. м., ванної кімнати 2,4 кв. м., комори 0,9 кв. м., коридору 7,8 кв .м., загальною площею 46,5 кв. м., житлова площа 26,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання ОСОБА_5 зобовязань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами ОСОБА_5, згідно договору іпотеки (а.с. 13), інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.01.2017 р. (а.с. 21-22).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 22 Договору іпотеки у випадку порушення кредитного договору позичальником або договору іпотеки ОСОБА_5 (позивачем) Іпотекодержатель (відповідач) направляє ОСОБА_5 і позивальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 днів строку вимоги відповідача залишається без задоволення, Іпотекодержатель, (відповідач), вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1,16.7.2,16.9, вказаного договору, відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателея, що містяться в договорі.

Пунктом 27 договору іпотеки, зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

-Переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити ОСОБА_5, або

-Продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом , в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», для чого ОСОБА_5 надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені ОСОБА_5, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Таким чином на підставі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Як видно з повідомлення відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», направленого 19.09.2016 року на адресу позивача ОСОБА_1 про намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на нерухоме майно, розташованого за адресою: Дніпропетровська область смт. Софіївка вул. Лікарняна, буд. 27, 5, що є предметом договору іпотеки. Воно не містить жодних вимог щодо наявності простроченої заборгованості та вимоги її погашення. Отже доказів не виконання, та ( або) неналежного виконання умов кредитного договору повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки не містить (а.с.18).

Згідно вимог ч.ч.1,3ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодавець надсилає іпотекодержателю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушень зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішувати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, підписанням договору іпотеки від 09.07.2008 р. сторонами досягнуто згоди щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Оскільки повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк», яке направлене 19.09.2016р. на адресу позивача не містить жодних вимог про виконання та ( або ) усунення будь-яких порушень, підстави для застосування звернення стягнення на іпотечне майно у ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі положення ст.36 Закону України «Про іпотеку» відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на не надання позивачем ОСОБА_1 доказів про виконання грошових зобовязань у повному обсязі, колегія суддів вважає неприйнятними. Для звернення стягнення на предмет іпотеки, саме кредитодавець ПАТ КБ «ПриватБанк» повинен надати докази наявності у боржника заборгованості за кредитним договором, та не виконання вимоги протягом тридцяти днів з дня її отримання, як правову підставу для звернення стягнення ( ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних доказів надіслання позивачу вимоги про порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору, як підстави для реалізації права звернення стягнення на іпотечне майно.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту.

Повний текст судового рішення складений 27 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: