КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1016/2018
Справа № 755/463/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва в складі судді Шевченко В.М., ухвалене в м. Київ 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СА Драйв» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу 7296/17/000099 від 13 лютого 2017 року автомобіля Mercedes-Benz, модель GL 450, д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6, на ім'я ОСОБА_3, визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes-Benz, модель GL 450, державний номерний знак НОМЕР_1 та зобов'язати ОСОБА_3 повернути вищевказаний автомобіль.

Позов мотивував тим, що за ним був зареєстрований транспортний засіб Mercedes-Benz, модель GL 450, д.н.з. НОМЕР_2, який належить йому на праві приватної власності.

10 лютого 2017 року ОСОБА_1 було підроблено його підпис на довіреності № НВІ785068, цей факт був підтверджений висновком КНДІСЕ від 01 грудня 2017 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи.

12 лютого 2017 року ОСОБА_1 від його імені звернувся до ТСЦ № 8046 МВС України із заявою про проведення реєстраційних дій, в результаті яких зняв транспортний засіб з обліку на свою користь, отримавши на нього номерний знак універсальний № ІНС 9833, тим самим незаконно шахрайським шляхом заволодів ним.

13 лютого 2017 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «СА Драйв» договір комісії транспортного засобу та похідні від нього документи, за якими комісіонер ТОВ «СА Драйв» брав на себе зобов'язання за комісійну плату здійснити продаж транспортного засобу. В той же день 13 лютого 2017 року між комісіонером ТОВ «СА Драйв», який діяв на підставі укладеного з ОСОБА_1 договору комісії транспортного засобу та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, угоду від 13 лютого 2017 року про купівлю-продаж із третіми особами та акт огляду. Сума купівлі-продажу відповідно до договору складала 686000 грн.

17 лютого ОСОБА_3 звернулася до ТСЦ № 5142 МВС України із заявою про проведення реєстраційних дій, в результаті яких перереєструвала автомобіль на своє ім'я, отримавши номерний знак № НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

Після отримання в результаті відчуження автомобіля грошових коштів ОСОБА_1 гроші передані йому не були.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними договір купівлі-продажу автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3, визнано право власності на автомобіль Mercedes-Benz, модель GL 450, д.н.з. НОМЕР_1 за позивачем та зобов'язано ОСОБА_3 повернути вищевказаний автомобіль.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, відмовити в задоволенні позову та стягнути судовий збір з ОСОБА_2

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. В матеріалах справи наявний лише один конверт з позовною заявою та додатками, який повернувся за закінченням терміну зберігання, інших повісток про виклик в судове засідання не міститься. При ухваленні рішення суд прийшов до висновку, що всі сторони повідомлені належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке було розміщене 20 червня 2018 року, а отже сторін повідомлено менше ніж за десять днів до судового засідання. Оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, було порушено принцип змагальності сторін та право на справедливий суд, а тому рішення підлягає скасуванню.

Також вказував, що оскільки довіреність від 10 лютого 2017 року не була визнана судом недійсною та відсутній вирок по будь-якій кримінальній справі, яким би було встановлено преюдиційний факт підробки довіреності від 10 лютого 2017 року, підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу відсутні. Висновок експерта може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

02 жовтня 2018 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області.

Посилаючись на роз'яснення Верховного Суду України, з урахуванням відсутності будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача РСЦ МВС в Одеській області, вважав залишення сервісного центру в статусі відповідача безпідставним.

Також не погоджувався з доводами скаржника про те, що наявний у справі висновок експертизи не є безспірним доказом. Так як експертиза була проведена експертною установою не за клопотанням сторони або її представника, вважав, що наявний висновок експерта є достатнім та допустимим доказом у справі. Просив прийняти до уваги правову позицію, викладену у відзиві.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 був власником автомобіля Mercedes-Benz, модель GL 450, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7, виданого Центром 8046 28 вересня 2016 року (а. с. 12 - 13 т. 1).

На а. с. 10 т. 1 знаходиться довіреність, складена від імені ОСОБА_2 із терміном дії до 10 лютого 2022 року, якою уповноважено ОСОБА_1 бути його представником у відповідних органах Державтоінспекції, Міністерстві транспорту, нотаріальних конторах, на митниці або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуження належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7, виданого Центром 8046 28 вересня 2016 року, автомобіля Mercedes-Benz, модель GL 450, д.н.з. НОМЕР_2.

На а. с. 9 т. 1 знаходиться заява від імені ОСОБА_2 від 12 лютого 2017 року № 112809375 на ім'я начальника центру 8046 щодо проведення операції зняття з обліку для реалізації автомобіля Mercedes-Benz, модель GL 450, д.н.з. НОМЕР_2, до якої додано доручення на ОСОБА_1

13 лютого 2017 року ОСОБА_1 укладено з ТОВ «СА Драйв» договір комісії транспортного засобу № 7296/17/000099, за умовами якого комісіонер бере на себе зобов'язання за рахунок комітента здійснити від його імені та за комісійну плату продаж фізичній чи юридичній особі транспортного засобу Mercedes-Benz, модель GL 450 (а. с. 123 т. 1).

Також 13 лютого 2017 року ОСОБА_1 укладено з ТОВ «СА Драйв» акт приймання-передачі транспортних засобів та акт технічного стану транспортного засобу (а. с. 122 т. 1).

13 лютого 2017 року ТОВ «СА Драйв» уклало на підставі договору комісії договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7296/17/000099 із ОСОБА_3, згідно якого автомобіль Mercedes-Benz, модель GL 450 було відчужено останній за 686000 грн.; угоду № 7296/17/000099 про купівлю-продаж із третіми особами та акт огляду реалізованого транспортного засобу (а. с. 119 - 121 т. 1).

17 лютого 2017 року ОСОБА_3 подано заяву № 113080139 на ім?я начальника Центру 5142 щодо проведення операції вторинної реєстрації ТЗ за договором купівлі-продажу, та отримано на транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 (а. с. 116 т. 1).

В матеріалах справи наявні копії матеріалів кримінального провадження № 0003823, в межах якого КНДІСЕ проведено судову-почеркознавчу експертизу № 22569/22570/17-32 від 01 грудня 2017 року, та зроблено висновок, що підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» поряд із рукописним записом «ОСОБА_2.» у довіреності, виданій в м. Києві 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Перевертун О.Ю. виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а. с. 142 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 підробив підпис ОСОБА_2 на довіреності та вчинив від його імені комплекс реєстраційних дій як представник позивача, при цьому не маючи необхідного обсягу цивільної дієздатності для підписання договору комісії та надання можливості комісіонеру діяти як представник для укладення в подальшому оспорюваного договору купівлі-продажу, а тому в силу закону укладений договір купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року визнається судом недійсним, в зв'язку із чим задовольняються інші вимоги як похідні.

Із даними висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобам та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1300, оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Таким чином, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Задовольняючи позовну вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7296/17/000099 від 13 лютого 2017 року та інші пов'язані із нею вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 було підроблено підпис позивача на довіреності № НВІ785068 від 10 лютого 1017 року, що, на думку суду, підтверджується висновком експертів № 22569/22570/17-32 від 01 грудня 2017 року КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Оцінюючи висновки суду в цій частині, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. ст. 244, 245 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Дійсно, в матеріалах справи міститься копія висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 22569/22570/17-32 від 01 грудня 2017 року, із якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» поряд із рукописним записом «ОСОБА_2.» у довіреності, виданій в м. Києві 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Перевертун О.Ю. виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а. с. 142 т. 1).

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Разом із тим позовних вимог про визнання недійсною довіреності позивачем не заявлялося, а отже на момент підписання договору купівлі-продажу 7296/17/000099 від 13 лютого 2017 року довіреність, видані позивачем, є чинною та ніким не скасованою, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

В матеріалах справи відсутні навіть докази звернення позивача до нотаріуса щодо скасування довіреності, яку він вважав недійсною.

Відтак доводи позову та висновки суду першої інстанції щодо недійсності договору купівлі-продажу на підставі підробленої довіреності не ґрунтуються на вимогах закону та є недоведеними.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином безпідставними апеляційний суд вважає посилання позивача на порушення кримінального провадження № 0003823 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки), матеріали якого наявні у справі (а. с. 113 - 150 т. 1). Доказів щодо ухвалення вироку в даній справі позивачем не надано, а отже обставини вчинення ОСОБА_1 підроблення довіреності та самого факту скоєння шахрайства будь-якою особою не є доведеними.

Враховуючи, що із доказів, наявних в матеріалах справи - договору комісії транспортного засобу від 13 лютого 2017 року № 7296/17/000099, акту приймання-передачі транспортних засобів та акту технічного стану транспортного засобу, договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7296/17/000099 від 13 лютого 2017 року, угоди № 7296/17/000099 про купівлю-продаж із третіми особами та акту огляду реалізованого транспортного засобу - не вбачається порушення вимог ст. 203 ЦК України щодо вимог до змісту правочину, та що інших підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року, окрім підроблення свого підпису, позивачем не заявлялось, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині та позову в цілому, оскільки інші вимоги є похідними.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що він не був належним чином повідомлений судом про розгляд даної справи, внаслідок чого було порушено принцип змагальності сторін та було порушено право позивача на справедливий суд.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 судових повісток про виклик його в судові засідання, а із доказів розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України вбачається, що вони здійснені із порушеннями десятиденного терміну їх розміщення на веб-сайті судової влади України, зокрема оголошення, яким ОСОБА_1 викликався в судове засідання на 26 червня 2018 року, коли було ухвалене рішення, розміщене лише 20 червня 2018 року.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 13215 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СА Драйв» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності.

Стягнути із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) судові витрати в розмірі 13215 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.