Справа №705/4684/18
2/705/2415/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 листопада 2018 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання оформлення додаткової і окремої угод,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою про зобовязання оформлення додаткової і окремої угод. В якості відповідача в позові вказаний ОСОБА_2.

В позові ставиться питання:

«…1. Зобовязати ОСОБА_2 як правонаступника, оформити додаткову угоду до Договору від 27.05.1994р. щодо спільних правовідносин квартирної частки- її пропорційної частини.

2. Зобовязати ОСОБА_2, як співвласника будинку оформити додаткову угоду (окрему) в межах загальнобудинкового правового поля колективної власності.

3. Судовий збір стягнути з відповідача...».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст.16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суддя, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог статті 175 ЦПК України, а саме: позовна заява, зокрема, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Позовна заява в порушення вимог пунктів 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 частини 3 статті 175 ЦПК України не містить відомостей про зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, в позовній заяві, щодо вимог про зобовязання оформлення додаткової угоди до договору дарування та окремої угоди не чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Тому порушені вимоги п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Також в позовній заяві, що стосується вище вказаних позовних вимог (з врахування особливостей предмету та підстав позову) не зазначені докази, які б підтверджували відповідні обставини (докази з приводу характеру правовідносин між сторонами, з врахуванням відповідних норм ЦК України та посилання на докази та правові підстави у звязку з наявністю яких позивач подав позов до суду).

Також у відповідності до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ч.ч.2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На позивача покладений обов'язок довести ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України.

Суддею встановлено, що в матеріалах позовної заяви позивачем надано до суду лише позовну заяву, копію договору дарування від 27.05.1994 року та копію пенсійного посвідчення.

Як вбачається з копії договору дарування від 27.05.1994 року, сторонами вказаного договору є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1. При цьому, до позову не надано доказів, на підтвердження відповідних обставин, викладених у позові (передача ОСОБА_5 відповідних прав ОСОБА_2; в чому полягає те, що відповідач «…порушує загальнобудинкові інтереси всіх співвласників - спільне управління садибою, прибудинковою територією, місця для паркування …», правові підстави зобовязання відповідача оформити додаткову угоду до договору від 27.05.1994 року, тощо). Крім того, позивачем не вказано, яким нормативним актом передбачена можливість укладення додаткової та окремої угоди та не вказано умови цих угод.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Перелік способів захисту, наведений у ч. 2 ст. 16 ЦК України не є вичерпним, оскільки суд може захистити порушене цивільне право іншим способом, що встановлений договором або законом.

Угода дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Дії як юридичні факти завжди мають вольовий характер і поділяються на правомірні й неправомірні. Угоди це вольові і правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме: на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом дана форма для даного виду договорів не вимагалася. Зміни і доповнення до цього договору складаються у письмовому вигляді, підписуються сторонами і є невід'ємною частиною цього договору з моменту набрання ними чинності. Для цього підписують додаткові угоди до нього. Додаткові угоди можуть доповнювати, змінювати або скасовувати окремі положення основного договору. Дія додаткової угоди поширюється тільки на відносини сторін, визначені договором. Вона не може встановлювати права та обов'язки третіх осіб (якщо жодна зі сторін не представляє їх інтересів), а також не повинна виходити за межі предмету договору. Укладаючи додаткову угоду, необхідно чітко зазначити в ній найменування сторін і коректно (із зазначенням номера, дати і повної назви договору) посилатися на основний договір.

Слід зазначити, що у Законі України "Про власність", який втратив чинність 20.06.2007р., на підставі ЗУ « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» № 997-V, зазначалось, що власність в Україні виступає у формах приватної, колективної і державної власності.

При цьому, на теперішній час, Конституція України передбачає три економічні форми власності: приватну, державну, комунальну і не згадує колективної форми власності.

Одночасно, Цивільний кодекс України визначає такі права власності: право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності (ст.ст. 325,326,327).

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175, і 177цьогоКодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання оформлення додаткової і окремої угод, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом пяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивача, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позов буде вважатися не поданим, та повернутий позивачеві.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1.ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання оформлення додаткової і окремої угод, залишити без руху до усунення недоліків, які перешкоджають розгляду позовної заяви і вирішенню справи по суті.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Мазуренко