Справа № 487/5092/18
Провадження № 2/487/2201/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.11.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Батишевої Г.Ю.,

в присутності позивача ОСОБА_1,

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/5092/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 61 по вул. Київській, 6 у м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що зазначена квартира належить йому на праві власності. ОСОБА_5 зареєстрований в зазначеній вище квартирі, проте ніколи в ній не проживав, комунальні платежі не сплачує, будь-які його речі у квартирі відсутні.

Ухвалою суду від 20.08.2018 року даний позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував. Наголосив на тому, що відповідач у спірному помешкані ніколи не проживав, особистих речей його у квартирі немає, проте комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у квартирі осіб, а тому він немає змоги сплачувати їх у повному обсязі.

Треті особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, що підтверджується копією дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради 05.04.2007 року, яке зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.09.2008 року за реєстраційним номером 24548703.

Відповідно до копії довідки №2194, виданої 31.07.2018 року ЖКП ММР «БРИЗ» ЖЕК №2, у квартирі № 61, розташованої у будинку № 6 по вул. Київській у м. Миколаєві зареєстровані 5 осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Останній був прописаний у спірній квартирі з 20.12.2013 року як співмешканець доньки власника особистого рахунку ОСОБА_1.

Крім того судом встановлено, що відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає з моменту реєстрації, спірною житловою площею не користується без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг ОСОБА_5 не несе.

Вказані обставини підтверджуються, дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема: Актом про не проживання від 30.07.2018 року, виданим ЖКП ММР «БРИЗ» ЖЕК №2, якій узгоджуються із наданими у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування квартирою №61 в буд. №6 по вул. Київській у м. Миколаєві, оскільки не проживає в ній без поважних причин більш строків, встановлених ст. 71 ЖК України.

Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,280-282,352,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування квартирою № 61 по вулиці Київській, 6 в місті Миколаєві.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа:ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: ОСОБА_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуючий суддя І.В.Боброва