Справа №403/613/18 провадження № 2/403/292/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2018 року смт.Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3, складений 12.07.2010 року в смт.Устинівка Кіровоградської області, посвідчений державним нотаріусом Устинівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого за №687.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач по справі є дочкою та спадкоємцем І-ої черги за законом померлої 26.01.2018 року ОСОБА_3. Після звернення 19.07.2018 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач дізналася про наявність складеного її матірю заповіту, згідно якого остання заповідала належну їй земельну ділянку відповідачу ТОВ «Агрокомплекс». Вказаний заповіт, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним, оскільки: його укладено всупереч волі та інтересам її матері, яка не укладала та не мала наміру укладати заповіт; ідентифікаційні дані, вказані в заповіті, могли бути взяті з договору оренди землі, укладеного між відповідачем та її матірю, і у випадку встановлення особи заповідача безпосередньо нотаріусом в тексті заповіту було б вказано зареєстроване місце проживання заповідача із зазначенням не просто села, але й вулиці та номеру будинку згідно зазначеного в паспорті зареєстрованого місця проживання; в заповіті на вказано жодних правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку; відповідач є сторонньою особою для спадкодавця, не спілкувався та не доглядав за нею, що свідчить про укладення заповіту проти її волевиявлення; оскаржуваний заповіт не відповідає вимогам законодавства та порушує права позивача як законного спадкоємця, був укладений з порушенням вимог ЦК України особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними і всупереч її волі. З урахуванням викладених обставин, посилаючись на норми ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; ч.1 ст.225 ЦК України - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним; ч.2 ст.1257 ЦК України - суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п"яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що подана ОСОБА_1 позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а саме, позовна заява не містить:

1) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України);

2) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України);

3) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору (п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України);

4) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України);

5) зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) (п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України);

6) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи (п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України);

7) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Таким чином, з метою усунення вказаних недоліків позовної заяви, позивачу по справі необхідно подати до суду належним чином оформлену позовну заяву, зазначивши в ній:

1) спосіб захисту права або інтересу, передбачений законом, чітко визначивши, які саме вимоги чинного законодавства не були дотримані при посвідченні заповіту від 12.07.2010 року з посиланням на відповідну правову норму та конкретну підставу, передбачену ЦК України, з урахуванням того, що зазначені позивачем в позовній заяві правові норми (ст.225 та ст.1257 ЦК України) передбачають, за наявності визначених ними умов, різні наслідки для складеного спадкодавцем заповіту, зокрема, наслідки його нікчемності або недійсності. Так, відповідно до вимог ст.225 ЦК України таким наслідком може бути визнання судом заповіту недійсним. Разом з тим, згідно до ч.1 ст.1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту і в цьому випадку на підставі ст.215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. При цьому підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК України;

2) зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо: перебування в родинних відносинах зі спадкодавцем ОСОБА_3; наявності в належному ОСОБА_3 паспорті даних про вулицю та номер будинку за місцем її проживання на дату посвідчення нотаріусом оспорюваного позивачем заповіту; наявності відповідного нормативно-правового акту, який визначає обовязковість зазначення в заповіті правовстановлюючих документів на підтвердження права власності на земельну ділянку; тяжкого стану здоровя, необхідності стороннього догляду чи самостійного пересування, перебування на лікуванні та (або) відповідних медичних обліках; наявного психічного захворювання, стійкого психічного розладу у спадкодавця, внаслідок якого вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в момент складання заповіту, оскільки позивач в поданій до суду позовній заяві безпосередньо посилається на можливість призначення по справі посмертної судової психіатричної експертизи, хоча не вказує в позовній заяві із посиланням на відповідні докази жодної обставини, яка б свідчила про неможливість ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними і при цьому посилається на норму ст.145 ЦПК України, яка регулює вирішення судом зовсім іншого питання - «Попередження і видалення із залу судового засідання»; необізнаності заповідача ОСОБА_3 про складення 12.07.2010 року заповіту на користь відповідача; належності спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки, зазначеної в заповіті;

3)відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

4) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

5) зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності);

6) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи

7) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При цьому суддя звертає увагу, що відповідно до вимог ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з тим в порушення, зазначених вимог, позивач вказує про наявність у неї доданих до позовної заяви документів, крім заповіту, і при цьому вказує в якої особи знаходиться оригінал заповіту, та здійснює засвідчення копії заповіту, не маючи його в своєму розпорядженні.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та додано до неї копії заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, іншими спадкоємцями І-ої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6, однак позивачем жодним чином не вирішено питання про їх участь у розгляді цивільної справи, як осіб, на права та обовязки яких, як спадкоємців, може вплинути судове рішення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов"язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

З огляду на викладене, враховуючи імперативність вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, яка передбачає не право, а обов"язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, за відсутності зазначення позивачем в позовній заяві доказів, які не можуть бути подані ним разом з позовною заявою (за наявності) та за відсутності відповідних клопотань, поданих позивачем в порядку ст.ст.84, 183 ЦПК України, суддя приходить до висновку про не дотримання позивачем вимог п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України.

При цьому суддя звертає увагу позивача на те, що встановлений ч.5 ст.177 ЦПК України обов"язок додати до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, передбачає надання їх разом з позовною заявою, оскільки саме в ній містяться обставини, на підтвердження яких і мають бути додані відповідні докази. В свою чергу не зазначення та не подання таких доказів позивачем, за відсутності об"єктивних причин неможливості виконання вимог п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України, порушує право відповідача на захист та реалізацію інших наданих йому законом процесуальних прав, як учасника справи, оскільки незрозумілість, нечіткість обставин, якими обґрунтовуються заявлені до нього позовні вимоги без надання належних доказів на їх підтвердження, позбавляють відповідача можливості підготовки та подання до суду відзиву відповідно до вимог ст.178 ЦПК України.

Крім того, суддею при постановленні даної ухвали враховується також прецедентна практика Європейського суду з прав людини, за змістом якої, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до викладеного право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення «ОСОБА_5 проти Сполученого королівства» (Osman v. the United Kingdom від 28 жовтня 1998 року, заява № та «Круз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року, заява №28249/95).

У зв'язку з наведеним, зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви, що є підставою для залишення її без руху, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суддею в ухвалі про залишення заяви без руху зазначені недоліки заяви та спосіб їх усунення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.185 ЦПК України, з урахуванням характеру встановлених суддею недоліків позовної заяви, позивачу необхідно встановити строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.95, 175, 177, 258, 260, 261, 318, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» про визнання заповіту недійсним - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у разі виконання нею вимог ст.175 ЦПК України відповідно до ухвали суду, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивачем не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7