Справа № 161/8788/18 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/802/116/18 Категорія: 59 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне підприємство "Ізіда ОВ" до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Волинській області, про припинення дії (розшуку майна), яка порушує право за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області про припинення розшуку вантажного автомобіля - сідельного тягача «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 грудня 2009 року ОСОБА_2 придбав у ПП «Ізіда ОВ» вантажний автомобіль сідельний тягач. 30 червня 2016 року він звернувся до Територіального сервісного центру 0714 МВС України у Волинській області з метою зняття з обліку вищезазначеного транспортного засобу у зв'язку з його відчуженням, однак, йому було відмовлено у зв'язку з перебуванням спірного транспортного засобу у розшуку та під арештом на підставі заборон накладених згідно документів - № 763 від 13.04.2010 року СБУ Закарпаття; № 2463 від 21.06.2012 року УДАІ УМВС у Волинській області. В подальшому останньому стало відомо, що постановою слідчого УСБУ у Закарпатській області від 21.01.2010 року спірне майно було визнане речовим доказом у кримінальній справі № 640 з забороною зняття з обліку. Постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 17.02.2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності працівника ПП «Ізіда ОВ» за ст.352 Митного кодексу України, було вирішено спірне майно конфіскувати. В порядку примусового виконання зазначеної постанови в частині конфіскації транспортного засобу сідельного тягача «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, постановою державного виконавця Луцького районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області від 29.05.2012 року вказаний автомобіль було оголошено у розшук, про що 21.06.2012 року повідомлено Луцький ВРЕР УДАІ у Волинській області. Однак ОСОБА_2 вважає, що дії з розшуку вказаного автомобіля порушують його право на володіння, користування та розпорядження цим майном з огляду на те, що він є добросовісним набувачем, оскільки придбав транспортний засіб на законних підставах.

Просить припинити розшук належного йому транспортного засобу сідельного тягача «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, розпочатий на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Камець Д.С. від 29.05.2012, вилучити запис з Єдиного державного реєстру МВС про розшук.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2018 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким його позов задовольнити.

В письмових відзивах на апеляційну скаргу Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області та Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Волинській області кожен зокрема, просять апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу сідельний тягач «DAF XF 95.430» б/в № шасі НОМЕР_4, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1 ( ас.16).

Із відомостей, наданих Управлінням державної автомобільної інспекції УМВС України у Волинській області за результатами звірення по всіх базах на АМТ встановлено, що транспортний засіб сідельний тягач «DAF XF 95.430» б/в № шасі НОМЕР_4, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, перебуває під арештом та постановою державного виконавця Луцького районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області від 29.05.2012 року вказаний автомобіль було оголошено у розшук.

Постановою старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБУ у Волинській області від 21.01.2010 року сідловий тягач «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, який зареєстрований у МРЕВ УДАІ УМВС у Волинській області, визнаний речовим доказом по кримінальній справі, заборонено зняття з обліку вказаного транспортного засобу як речового доказу у кримінальній справі (а.с. 8). У даній кримінальній справі досліджувалися обставини скоєння контрабанди транспортних засобів автомобілів (сідельні тягачі, вантажні автомобілі, причепи, напівпричепи) в кількості 112 одиниць, тобто злочину, передбаченого ч. 1ст. 201 КК України.

18 січня 2012 року кримінальна справа № 640, у якій сідловий тягач «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року, визнаний речовим доказом, як предмет контрабанди і стосовно якого слідчим накладена заборона на реєстраційні операції в органах МРЕВ, закрита за відсутністю складу злочину, а матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 Митного кодексу України, надіслані у Вінницьку митницю.

17.02.2012 року постановою Староміського районного суду міста Вінниці ОСОБА_1 (декларанта ПП «Ізіда-ОВ») визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 352 Митного кодексу України та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді конфіскації в дохід держави автомобілів (сідельні тягачі, вантажні автомобілі, причепи, напівпричепи) в кількості 112 одиниць, в тому числі сідловий тягач «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, вартістю 156820,09 грн.

У вказаній постанові суду зазначено, що транспортні засоби, в тому числі сідельний тягач «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, були переміщені через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, з поданням митному органу, як підстави для такого переміщення, підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, а також таких, що містять неправдиві відомості.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19.03.2012 року постанову Староміського районного суду м. Вінниці від 17.02.2012 року залишено без змін, та передано на примусове виконання до Луцького районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області.

Відповідно до ст. 326 МК України 2002 року (в редакції чинній на момент розгляду справи і застосування стягнення) конфіскація як стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 322 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 322 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ( ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» уразі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук,яка є обов'язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

В рамках виконавчого провадження ВП № 32666587 з примусового виконання постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 17.02.2012 року по справі № 221/1035/2012 про конфіскацію на користь держави сідельного тягача «DAF XF 95.430» б/в № ш. НОМЕР_4, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_1, постановою державного виконавця Луцького районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області від 29.05.2012 року вказаний автомобіль було оголошено у розшук.

18.06.2015 Постановою державного виконавця виконавчий документ постанову Староміського районного суду м. Вінниці №221/1035 від 17.02.2012 повернуто суду в зв'язку з невиявленням майна боржника протягом року з дня оголошення розшуку. Повторно постанова для виконання судом не направлялась.

Звертаючи до суду з даним позовом, позивач вказував, що порушені його права, як власника майна на мирне володіння, користування та розпорядження майном.

Як встановлено під час розгляду даної справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду, спірний тягач був конфіскований в дохід держави на підставі постанови Староміського районного суду м. Винниці від 17.02.2012 року, яка набрала законної сили та не скасована, як такий, що переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Тобто судами було констатовано, що даний транспортний засіб був предметом правопорушення, а відтак в силу ст. 322 МК України ( в редакції чинній на момент розгляду адміністративної справи про порушення митних правил) не має правового значення хто є власником такого майна.

Слід зазначити, що ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає лише одну підставу, за наявності якої розшук транспортного засобу припиняється, а саме лише у випадку виявлення розшукуваного майна, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивач не є боржником, та не вчиняв будь-якого правопорушення, а тому його права як власника порушено не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими судом обставинами справа та положення ст. 322, 326 МК України( в редакції чинній на момент розгляду адміністративної справи про порушення митних правил).

Припинення розшуку транспортного засобу, який конфісковано в дохід держави, потягне невиконання судового рішення, що набрало законної сили в адміністративній справі, що є не припустимим.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про те, що заявивши вимоги до Головного управління Державної фіскальної служби, позивач не вказав, які його законні права та інтереси були порушені даним відповідачем. Як встановлено судом Головне управління ДФС в даному випадку не є суб'єктом правовідносин, що склалися.

З врахування викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені позову, оскільки правових підстав для зняття з розшуку зазначеного транспортного позивачем не наведено та не встановлено судом.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення ( незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи є дата складення повного судового рішення ( ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2018 року в даній справі без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді: