09 листопада 2018 року
Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рівному цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В червні 2018 року представник позивача ОСОБА_2 від імені Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» ( далі по тексту - ПАТ КБ « Приватбанк»- позивач у справі) звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № б/н від 16.08.2013 року отримала кредит у розмірі 2000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послу, де зазначено, що Кліент дає свою згоду. Що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Кліент дає право Банку в будь який момент змінити кредитний ліміт.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подала.
2. Заяви, клопотання.
30.05.2018 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та про розгляд справі у відсутності позивача.
30.05.2018 року подав клопотання позивач про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
3. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.06.2018 року за клопотанням позивача визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов.
Відповідно до вимог ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування такої фізичної особи).
Згідно отриманої судом інформації, було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 16.08.2013 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Зазначені обставини підтверджуються:
- анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» від 16.08.2013 року, підписаною власноручно ОСОБА_1О.( а.с.6).
- витягом «Умов та Правил надання банківських послуг».
- розрахунком заборгованості станом на 30.04.2018 року копії котрих наявні у справі.
5. Мотивована оцінка аргументів сторін.
Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що банком свої зобов»язання за договором виконано в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, проте відповідач свої зобов»язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплати комісії на умовах передбачених договором не виконує.
Суд погоджується з такими доводами позивача.
Доводи позивача щодо наявності заборгованості підтверджено наданим доказом, а саме розрахунком заборгованості, проведеним у відповідності до чинного законодавства, а тому приймається судом до уваги.
6. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.
З вище наведених міркувань суд приходить до висновку, що права ПАТ КБ « Приватбанк» в контексті доводів позивача було порушено відповідачем шляхом невиконання зобов"язання за кредитним договором.
7. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів.
8. Позивач у своїх позовних вимог також просив стягнути з відповідача пеню та штрафи.
Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу пені та штрафів за порушення зобовязань за кредитним договором.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафів безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
8. Судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.
У задоволенні позову у іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 1652 (одна тисяча шістсот пятдесят два) грн. 35 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Суддя Н.Г. Кучина