Номер провадження 2/754/2590/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2018 рокуДеснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Дмитрієвій А.А.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2, 3-тя особа - Пухівська сільська рада Броварського району Київської області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, 3-тя особа - Пухівська сільська рада Броварського району Київської області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2, 18 грудня 2016 року о 15 год. 30 хв. в затоці р. Десна поблизу с. Пухівка, Броварського району Київської області грубо порушив правила рибальства, а саме проводив вилов риби забороненими сітчастими знаряддями лову «косинкою» - 37 шт. q - 0,45 мм.; h - 1 м. з криги. При цьому виловив риби: карась - 1 шт., окунь - 1 шт., плітка - 1 шт., плоскирка - 3 шт. синець - 25 шт., загальною вагою 6 кг., чим наніс збитки рибному господарству України на суму 2346 грн. 00 коп.

Своїми діями гр. ОСОБА_2 порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 р. № 19, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 28.04.1999 № 269/3562 (зі змінами) (надалі - Правила рибальства) та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 85 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайопного суду Київської області від 08.02.2017 року у справі №361/262/17 гр. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.Вина відповідача ОСОБА_2 є доведеноюі відповідно вимог ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно розрахунку матеріальної шкоди, відповідачем ОСОБА_2нанесено збитків рибному господарству України на суму 2346,00 грн. Розмір шкоди, заподіяної особами незаконним (з порушенням правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, визначено відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або: нищення цінних видів водних біоресурсів» (п. 6.2. Правил рибальства).

Посилається на Закони України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», відповідно до яких громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України, в повному обсязі.

Відповідно до ст. 37 «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влада та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Пухівської сільської ради Броварського району Київської області).

Поряд із цим, одночасно дані природні ресурси с власністю Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди (в даному випадку Пухівській сільській раді Броварського району Київської області).

На підставі викладеного, представник позивача Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області просить суд, стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 2346,00 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.17).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.04.2018 року закрито підготовче судове засідання у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.33-34).

Представник Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до судового засідання не з'явився. Про дату, час ті місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. В поданій суду заяві представник позивача ОСОБА_3 просив проводити судове засідання за його відсутності (а.с.42-43).

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання неодноразово не з'являвся. Відповідачу надіслані судові повістки відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про час та місце розгляду справи.

Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник 3-ї особи - Пухівської сільської ради Броварського району Київської області до судового засідання не з'явився. Про дату, час ті місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України подано не було.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно протоколу №000701 про адміністративне правопорушення від 18.12.2016 року, 18.12.2016 року о 15 год. 30 хв. на затоці р. Десна в р-ні. с. Пухівка Броварського району Київської області, ОСОБА_2 грубо порушив правила любительського та спортивного рибальства, а саме проводив вилов риби забороненими знаряддям лову: сітчасте знаряддя лову «Косинка» - 37 шт. q - 0,45 мм. h - 1 м. з криги, при цьому виловив: карась - 1 шт., окунь - 1 шт., плітка - 1 шт., плоскирка - 3 шт., синець - 25 шт., загальною вагою 6 кг., чим завдав збитки рибному господарству України на суму 2346 грн. 00 коп. Чим порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 правил любительського та спортивного рибальства, тобто здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с.8).

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. (а.с.6).

При винесенні даної постанови судом не вирішувалося питання відшкодування майнової шкоди в розмірі 2346 грн.

Згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2017 року ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, пояснив, що допустив правопорушення за обставин, визначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду від 08.02.2017 р. не оскаржувалась та набрала законної сили 21.02.2017 року.

Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2017 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєні правопорушення передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_2 є доведеною.

Відповідно до такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених Постановою КМ України №1209 від 21.11.2011, розмір збитків, заподіяних ОСОБА_2 рибному господарству України становить 2 346 гривень, виходячи з розрахунку (а.с.7):

?за 1 штуку карася 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 17 гривень;

?за 1 штуку окуня 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що становить 17 гривень;

?за 1 штуку тарань (плітка) 5 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 85 гривень;

?за 3 штуки плоскирки 34 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 102 гривні;

?за 25 штук синця 85 неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 2125 гривень

Загальний розмір майнової шкоди становить 2346 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про тваринний світ», державне управління та регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, уповноважені центральні органи виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (далі - Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання га відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Київський рибоохоронний патруль є територіальним органом Держрибагентсва, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київську область, територію та акваторію водних об'єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством.

Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної об'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Аналогічна норма закріплена в Законі України «Про тваринний світ», де згідно ст. 59 визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства у встановленому законом порядку мають право пред'являти позови про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення об'єктів тваринного світу.

Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об'єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об'єкти тваринного світу є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи неволі.

Стаття 5 Закону України « Про тваринний світ» передбачає, що право власності на об'єкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Об'єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об'єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися об'єктами тваринного світу - об'єктами права власності Українського народу відповідно до цього Закону та інших законів України.

В ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» зазначено, що громадяни зобов'язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об'єктів тваринного світу, використовувати об'єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світу внаслідок попущення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. У разі вилучення незаконно добутих живих тварин повинні бути вжиті заходи щодо їх збереження, і за можливості - повернення у природне середовище.

Згідно п. 8.7 та п. 8.8, п. 8.11 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області затвердженого Наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Київський рибоохоронний патруль має право: вилучати в осіб, які порушують законодавства у галузі охорони використання та відтворення водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відео зйомку як допоміжні засоби для запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та/або методиками.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до п.6.9 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2012 № 26 зареєстровано в Міністерстві юстиції України, 6 березня 2012 р.за № 379/20692, управління має право: складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них. Проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відеозйомку як допоміжні засоби для запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

Згідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів"' водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, с об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Пухівської сільської ради Броварського району Київської області).

Зазначені природні ресурси є власністю Українського народу.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ст. 13 Конституції України).

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст. 145 Конституції України). .

На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, а саме Пухівській сільській раді Броварського району Київської області.

Судом встановлено, що дії відповідача щодо незаконного добування цінних видів водних біоресурсів, перебувають у причинному зв'язку із заподіянням шкоди та у добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов'язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 2346 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст. 324, 1166 ЦК України, Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про охорону навколишнього і природного середовища», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2, 3-тя особа - Пухівська сільська рада Броварського району Київської області про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 заподіяну майнову шкоду внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 2 346 грн. 00 коп. на користь Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, р/р 0167, МФО 821018 в ГУ ДКСУ у Київській області, отримувач - Броварське УК с. Пухівка / 24062100, код отримувача 37893158, призначення платежу 24062100 грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-а), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. (код за , МФО 820172, рахунок для відшкодування судових витрат № - 5064 в Державній казначейській службі України м. Київ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: