КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/642/16-ц
Провадження № 4-с/488/39/18
УХВАЛА

Іменем України

30.11.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Сенчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії та постанови державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Київ Головного Територіального Управління юстиції у м. Києві про оскарження дій та постанов державного виконавця, -

Встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що він є боржником у виконавчому провадженні № 52133541, яке перебуває на виконанні у Подільському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 488/642/16-ц, виданого 17.05.2016 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.16 р. і до повноліття дитини.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем вказаного відділу ДВС ОСОБА_5 була складена довідка-розрахунок заборгованості по аліментам № 52133541/3 від 27.09.2018 р., згідно якої заборгованість боржника зі сплати аліментів за період з 08.02.2016 р. по червень 2018 р. (включно) складає 76 290,55 грн.

Заявник не погодився із проведеним розрахунком та вказав, що державний виконавець повинен був нараховувати аліменти виходячи із розміру 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного на кожен календарний рік, а також врахувати ті платежі, які боржник сплачував стягувачу і які перевищували 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім цього, заявник посилався на те, що державний виконавець 05.07.2018 р. неправомірно виніс декілька постанов: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Заявник вказує, що у державного виконавця не було підстав для винесення вказаних постанов, оскільки вони могли бути винесені лише за умови наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а заявник не допустив прострочення зі сплати аліментів.

Посилаючись на таке, заявник у своїй скарзі просив:

-визнати дії державного виконавця у Подільському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 неправомірними та зобов'язати його здійснити перерахунок заборгованості по аліментам;

-зобов'язати державного виконавця у Подільському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05.07.2018 р.;

-зобов'язати державного виконавця у Подільському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.07.2018 р.;

-зобов'язати державного виконавця у Подільському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 05.07.2018 р.

У судове засідання заявник та його представник не з'явилися, подали заяву про слухання справи у їх відсутність, вимоги скарги підтримали у повному обсязі.

Заінтересовані особи Подільський районний відділ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та державний виконавець цього відділу ОСОБА_5 подали заперечення проти скарги разом із клопотанням слухати справу у їх відсутність. Заперечення мотивовані тим, що розрахунок заборгованості по аліментам був проведений державним виконавцем відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто із врахуванням середньої заробітної плати по м. Києву та із врахуванням аліментів, сплачених боржником. Заінтересовані особи також посилалися на те, що оскаржувані заявником постанови були винесені правомірно та відповідно до діючого законодавства.

Ознайомившись із доводами учасників справи та дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Стаття перша Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 від 06.09.2016 р. було відкрито виконавче провадження № 52133541 з примусового виконання виконавчого листа № 488/642/16-ц виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 17.05.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ? частини.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувачу і боржнику.

Згідно з частиною третьою та четвертою статті 195 СК України (у редакції, яка діяла до 08.07.2017 р.), - якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час виникнення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Законом України № 2037-УІІ від 17.05.2017 р., стаття 195 СК України була викладена в новій редакції, та набрала чинності 08.07.2017 р. Так, з урахуванням цих змін, стаття 195 СК України визначає, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Із матеріалів справи вбачається, що довідкою-розрахунком № 52133541/3 від 27.09.2018 р., складеною державним виконавцем вказаного відділу ДВС ОСОБА_5 була визначена заборгованість боржника по аліментам за період з 08.02.2016 р. по червень 2018 р. (включно) у розмірі 76 290,55 грн. Зі змісту цієї довідки вбачається, що при здійсненні розрахунку заборгованості державним виконавцем враховувались надані боржником квитанції про часткову сплату аліментів, і відсутність інформації про отриманий боржником дохід, відповідно до середньої заробітної плати для даної місцевості.

Судовим розглядом встановлено, що боржник проживає у м. Київ, а тому на думку суду, державний виконавець правомірно розраховував заборгованість за аліментами, виходячи із середньої заробітної плати по місту Києву. Доказів того, що боржник надавав державному виконавцю інформацію про отриманий ним дохід за місцем роботи матеріали справи не містять.

Крім цього, частиною третьою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. В разі визначення суми заборгованості в частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Частиною другою статті 182 СК України (у редакції, внесеній Законом України № 2037-19 від 17.05.2017 р., яка набрала чинності з 08.07.2017 р.), визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження.

Частиною девятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини четвертої статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спір щодо визначення розміру аліментів підлягає вирішенню судом в позовному провадженні з обов'язковим залученням до розгляду справи стягувача за виконавчим листом.

Суд також не знаходить підстав для задоволення вимог заявника про зобовязання державного виконавця скасувати постанови від 05.07.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії з огляду на таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваних постанов), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Враховуючи викладене і те, що встановлені обмеження є похідними від самого розрахунку заборгованості по аліментам, який не скасований судом, і ці обмеження направлені на забезпечення примусового виконання вказаного розрахунку, то судом не встановлено неправомірність дій державного виконавця при винесені цих постанов.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні ОСОБА_2 на дії та постанови державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Київ Головного Територіального Управління юстиції у м. Києві про оскарження дій та постанов державного виконавця відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ Л.І. Селіщева