Справа № 510/232/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.18 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.;

-при секретарі Івановій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, покладених на нього законом, а саме не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує дитину, хоча рішенням суду на нього покладений обов'язок сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно. Дитина мешкає разом із позивачкою в Р. Молдова, знаходиться на її утриманні, вона піклується про дитину, займається її вихованням.

Позивачка та її представник ОСОБА_5 (ордер серії ОД № 103401 від 16.02.2012 р) у судове засідання не з'явились, до суду надійшла заява від представника позивачки з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав..

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служби по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, направив до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія нотаріально посвідченого перекладу свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1; копія паспорту громадянки Молдови ОСОБА_1; копія рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів від 19.07.2011 р.; копія постанови від 30.08.2011 р. про відкриття виконавчого провадження; копія довідки дитячого садка від 06.02.2017 р., згідно якої ОСОБА_3 відвідував дитячий садок з 2012 р. по 2015 р., за цей період батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не відвідував садка та не цікався виховним процесом сина; копія довідки гімназії ім.. Дмитра Кантеміра від 08.02.2017 р., згідно якої ОСОБА_3 є учнем другого класу даного навчального закладу, батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не відвідував гімназію та не цікався успіхами у навчанні сина; копії довідок примєрии с. Пирлиця Фалештського району Р. Молдова про склад родини ОСОБА_1, а також про те, що ОСОБА_2 ніколи не був прописаний на території села.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 21.03.2008 р., актовий запис № 14 від 21.03.2008 р., батьком ОСОБА_3, вказаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1. 19.07.2011 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, після розірвання шлюбу син залишився проживати із матір'ю, також із відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно. Дитина мешкає разом із матір'ю в с. Пирліца, Фалештського району Р. Молдова, що підтверджується довідкою примерії с. Пирліца від 08.02.2017 р.. Згідно довідки дитячого садка «Luceafarul» ОСОБА_3 відвідував дитячий заклад з вересня 2012 р. по травень 2015 р. За весь цей час батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідував дитячий садок, не цікавився виховним процесом сина. З 01.09.2015 р. ОСОБА_3 навчається в гімназії ім. Дмитра Кантеміра, за період навчання сина у гімназії лише мати ОСОБА_1 приймала активну участь у навчальному процесі сина, батько дитини ОСОБА_2 не цікався успіхами у навчанні сина, жодного разу не відвідував навчальний заклад. Ці обставини підтверджуються довідкою директора гімназії ім. Дмитра Кантеміра від 08.02.2017 р., яка міститься в матеріалах справи. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, матеріально дитину не забезпечує, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, їй забезпечено всіма необхідними речами, створенні умови для навчання.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВРУ N 789-Х11 ( 789-12) від 27.02.91 р. та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них, дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року з послідуючими змінами від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Я було встановлено, відповідач по справі є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу дитини залишилась проживати з матір'ю в с. Пирліца, Фалештського району Р. Молдова, де на даний час отримує середню загальну освіту та йому створені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Відповідач за цей період жодного разу не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись із сином та приймати участь у його вихованні, хоча не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, жодних перешкод у спілкуванні з сином позивачкою не створювались, матеріально сина не підтримує, не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, принижує гідність сина, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті сина як з моральної, так і з правової точки зору, таким чином, орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Оскільки нехтування відповідача своїми батьківськими обов'язками носять свідомий характер, крім того відповідач по справі не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Ренійської РДА, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у сумі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись 12, 13, 81, 89, 223, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК ст.ст. 122, 133, 150, 155, 164,166 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін