Справа №2-1604/2009 25.04.2018
Провадження №22-ц/784/535/18
Суддя суду першої інстанції - Головко Л.І.
Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участі представника особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, - Регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» - Гаркуші В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса»

на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 року, постановлену під головуванням судді Головко Л.І. в приміщенні суду у м.Очаків, за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 із зазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

19 червня 2009 року між ОСОБА_4 та відповідачем укладено договір позики, за яким ОСОБА_5 отримав у борг 30 000 грн., які зобов'язувався повернути до 10 вересня 2009 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 в обумовлений сторонами строк не повернув отримані гроші, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 30 000 грн.

Під час розгляду справи між сторонами було укладено мирову угоду, за умовами якої вони погодились, що розмір боргу ОСОБА_5 перед позивачем складає 30 000 грн. і в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості відповідач передає у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,50 га, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.02.2009 р. Вартість земельної ділянки визначена сторонами у сумі 30 000 грн.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 року вищезазначену мирову угоду затверджено. Провадження у справі закрито з одночасним роз'ясненням сторонам норм ст.206 ЦПК України.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив із того, що вона не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також вчинена в інтересах обох сторін.

04 грудня 2017 року Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса» (далі - РЛП «Кінбурнська коса»), який не брав участі у справі, але вважав, що суд вирішив питання про його права, подав на зазначену ухвалу апеляційну скаргу.

Вона мотивована тим, що предметом мирової угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була земельна ділянка, яка знаходиться на території парку, та не могла бути передана у приватну власність.

РЛП «Кінбурнська коса» зазначав, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року, визнано недійсним вищезазначений державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_5, та визнано незаконним і скасовано розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року, на підставі якого вказаний акт видавався.

Посилаючись на те, що укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мировою угодою, яка затверджена судом, порушено його права на користування земельною ділянкою, РЛП «Кінбурнська коса» просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2018 року відновлено частково втрачене судове провадження у даній справі.

Позивач ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначала, що вона є безпідставною, а оскаржувана ухвала законною та обґрунтованою.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з позовом до суду ОСОБА_4 вказувала, що 19 червня 2009 року дала у борг відповідачу 30 000 грн., про що була складена розписка. ОСОБА_5 зобов'язувався повернути кошти до 10 вересня 2009 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконав своїх зобов'язань та не реагує на її звернення, позивач просила стягнути з нього на свою користь 30 000 грн. та судові витрати.

28 грудня 2009 року до суду було подано мирову угоду, в якій сторони прийшли до врегулювання спору шляхом її укладення, вона прийнята судом та затверджена.

За умовами вказаної угоди сторони погодились, що розмір боргу ОСОБА_5 перед позивачем складає 30 000 грн. і в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості відповідач передає у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,50 га, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.02.2009 р. Вартість земельної ділянки визначена сторонами у сумі 30 000 грн.

Відповідно до ст.175 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов'язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз'яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

За положеннями ч.5 ст.175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, виходячи із змісту ст.175 ЦПК України, укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов'язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Визнаючи відповідно до умов мирової угоди за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,50 га, яка не є предметом спору про стягнення боргу, суд детально не з'ясував, чи відповідає зазначена мирова угода вимогам закону, зокрема положенням ст.175 ЦПК України, чи стосується вона прав та обов'язків сторін, що випливають із договору позики і самого предмета позову, чи пов'язані її умови зі спірними правовідносинами, чи законно відповідач в розумінні положень ст.ст.1046, 1049 ЦК України, укладаючи мирову угоду щодо нерухомого майна шляхом передання його у власність позивача виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню боргу та чи є вона співмірною із сумою боргу за договором позики.

Крім того, судом не з'ясовано, що саме перешкоджало сторонам вирішити питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу цього майна, який би відповідав вимогам ст.ст.655, 656, 657 ЦК України та був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до необґрунтованого затвердження між сторонами мирової угоди, умови якої не узгоджуються із законом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо визнання мирової угоди та закриття провадження у справі є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, а тому відповідно до вимог ст.379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду у відповідності до ч.1 ст.37 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» задовольнити.

Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду іншим складом суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді О.О. Ямкова

С.Ю.Колосовський

Повний текст постанови складено 26 квітня 2018 року.