РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/1913/18

Провадження № 22-ц/4815/343/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимківа С.С .

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Люхчанська сільська рада Сарненського районну Рівненської області

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду рівненської області від 30 серпня 2018 року, ухваленого в складі судді Рижого О.А., повний текст якого складено 30 серпня 2018 року, у справі № 572/1913/18,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Люхчанської сільської ради Сарненського районну Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його брат ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно. Оскільки він достовірно знав, що після смерті брата, спадкоємцями першої черги є його діти та вважав, що вони прийняли та оформили спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2, а також в зв'язку з тим, що він часто знаходиться у відрядженнях і його місце проживання віддалене від місця відкриття спадщини, тому у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, просив суд визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наведені позивачем обставини не підтверджують існування об'єктивних та непереборних труднощів для реалізації свого права на прийняття спадщини протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку.

В апеляційній скарзі на судове рішення, позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що йому не було відомо, проте що спадкоємці першої черги - діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року його рідного брата, не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не прийняли спадщину, яка складалася із будинку та земельної ділянки що розташовані в с. Глушиця Сарненського району. Крім того, судом не враховано, що відповідачем визнано позов, а також те що він часто знаходиться у відрядженнях і його місце проживання віддалене від місця відкриття спадщини

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

До початку першого судового засідання позивач надіслав суду докази поважності причин пропуску строку не прийняття спадщини. а саме копії наказів про відрядження за період з 2016-2018 роки, які не були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Проте, позивач будь-які виняткові випадки неподання вказаних документів до суду першої інстанції не навів, а тому ці нові докази апеляційним судом не приймаються.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 являвся рідним братом ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яку останній прийняв після смерті батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однак в установлено законом порядку не оформив.

Позивач - ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом щодо спадщини, яка відкрилася після смерті його брата - ОСОБА_2

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є його діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, та дружина ОСОБА_6, які у встановлений законом строк спадщину не прийняли.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації щодо факту прийняття чи не прийняття спадщини спадкоємцями першої черги, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), встановив, що жодних доказів, які б вказували та підтверджували поважність причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів що перешкоджали йому звернутися з відповідною заявою, суду не надано.

Тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Будь-яких належних, достатніх доказів поважності причин неприйняття спадщини матеріали справи не містять.

Крім того, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначивши характер спірних відносин що виникли між сторонами, та те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту прав, помилково відмовив у задоволенні позову з підстав відсутності причин для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Керуючись ст.ст. 374, ст. 375, ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовольння.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2018 року.

Головуючий :

Судді :