ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7124/18
Провадження № 22-ц/4820/182/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.

секретар судового засідання - Кошельник В.М.

за участю: апелянта - ОСОБА_4,

представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу№686/7124/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2018 року (суддя Бондарчук В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_6 звернувся з позовом та просив зобов'язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити наступний порядок участі у вихованні дочки, а саме: кожного понеділка, вівторка, середи, четверга, п'ятниці протягом двох годин без присутності матері з 15 до 18 години, а у випадку перебування дитини у садочку - з 18 до 20 години, з 10:00 год. суботи до 20:00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька; один тиждень на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 з квітня 2013 року до 28.08.2017 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_7, батьком якої записаний позивач. З 28.08.2017 року відносини між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 припинилися та донька залишилась проживати з матір'ю. Зазначає, що відповідач створює перешкоди для його зустрічей з дитиною, не дозволяє спілкуватися з донькою. Оскільки дитина проживає разом із матір'ю, позивач вважає за доцільне встановити спосіб та порядок участі батька у вихованні доньки шляхом особистих побачень, спільного відпочинку, участі у відвідуванні дитини за місцем її проживання тощо.

Позивачем було уточнено позовні вимоги в частині визначення способу участі у вихованні дитини, зокрема, що цей порядок застосовується під час перебування ОСОБА_6 на території України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня ________________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Бондарчук В.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 48

2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_6 у спілкуванні із дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_6 із дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- щотижня у вівторок, середу та четвер з 15 год. до 18 год., а з 1 вересня 2018 року з 18 год. до 20 год., без супроводу матері з урахуванням стану здоров'я дитини за місцем проживання батька та в розважальних закладах м. Хмельницького;

- у другу та четверту суботу з 11 год. до 20 год. за місцем проживання батька, без супроводу матері з урахуванням стану здоров'я дитини;

- у першу та третю неділю місяця з 11 год. до 20 год. за місцем проживання батька, та в розважальних закладах Хмельницького, без супроводу матері, з урахуванням стану здоров'я дитини;

- щороку один тиждень влітку з метою відпочинку та оздоровлення за згодою дитини, враховуючи стан її здоров'я, крім днів, коли дитина перебуває на оздоровленні поза межами м.Хмельницького.

При цьому ОСОБА_6 особисто забиратиме та повертатиме дитину до місця її постійного проживання. Цей порядок застосовується на період перебування ОСОБА_6 на території України. При виїзді за кордон ОСОБА_6 за два тижні попереджатиме ОСОБА_4 про це. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, проживаючи окремо від дитини, має обмежене право у її вихованні, з огляду на що, відповідач, перешкоджаючи батьку у вільному спілкуванні із дитиною, порушує його батьківські права та обов'язки, які гарантовані нормами Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини. Тому, порушене право позивача підлягає захисту, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_6 в участі у вихованні дитини. Визначаючи можливість побачення батька із дочкою у вихідні дні, суд виходив з того, що мати також має право проводити ці дні із дочкою, а тому не погодився із висновком органу опіки та піклування щодо щотижневих побачень у неділю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визначити порядок спілкування ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_7 на період його перебування на території України наступним чином: щотижня у неділю з 11 год. до 18 год. за місцем проживання батька або в розважальних закладах м.Хмельницького з урахуванням стану здоров'я дитини, крім днів, коли дитина перебуває на оздоровленні поза межами м.Хмельницького, а в інші дні тижня - за попередньою домовленістю сторін. Зазначила, що позивач не надав доказів, які свідчать про його піклування про здоров'я дочки, не виконував свій обов'язок щодо її утримання, у зв'язку з чим відповідач зверталася до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Також, зазначила, що надані позивачем довідки лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не можуть належним чином підтвердити те, що особисті побачення з дитиною без супроводу матері, ночівля за місцем проживання батька та один тиждень на рік спільного відпочинку в літній період не будуть загрожувати життю та здоров'ю доньки, негативно впливати на її виховання та нормальний розвиток. Визначаючи можливість побачень у вечірні часи та за місцем проживання батька, не враховано режим роботи Хмельницького дошкільного навчального закладу на 2017/2018 навчальний рік. Крім того, задовольняючи частково позов, судом неправильно визначено розмір судового збору.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Вважає, що позивач позбавлений можливості спілкуватися із дочкою, оскільки ОСОБА_4 виявила бажання вирішити питання визначення способу участі у вихованні дитини тільки в судовому порядку. В матеріалах справи відсутні докази того, що спілкування позивача із дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку дитини або буде загрожувати її життю та здоров'ю.

Позивач ОСОБА_6 та представник третьої особи без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради,повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Матір'ю дитини є ОСОБА_4, з якою проживає малолітня донька.

Після припинення спільного проживання, в період з лютого 2018 року до 3 березня 2018 року позивач регулярно бачився із дитиною, відвідував із нею розважальні заклади м.Хмельницького, забирав до себе додому.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються наявними у справі світлинами та показаннями свідка ОСОБА_9

Відповідач з березня 2018 року створює перешкоди для зустрічей та спілкування з дитиною позивачу ОСОБА_6, між сторонами існує спір щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. В іншого з батьків виникає зустрічний обов'язок не чинити цьому перешкоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з дитиною, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, яка проживає з матір'ю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою.

У листі до служби у справах дітей Хмельницької міської ради від 15 березня 2018 року ОСОБА_4 висловила свою думку щодо вирішення спору судом, а не в добровільному порядку, у зв'язку із чим, ОСОБА_6 було рекомендовано звернутися до суду. З листа Південно-Західного відділення поліції від 15 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 звертався також до правоохоронних органів з приводу створення перешкод у спілкуванні із дочкою, однак у зв'язку із тим, що між сторонами існують цивільно-правові відносини, йому було рекомендовано звернутися до суду.

Тому, суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що надані позивачем докази не свідчать про системність порушення його прав відповідачем.

Суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_6 має право на спілкування з дочкою та на участь у її вихованні, а ОСОБА_4 перешкоджає їх зустрічам, внаслідок чого порушене право позивача підлягає захисту.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частин п'ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 02.07.2018 року визначено способи участі ОСОБА_6 у вихованні дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце та час їх спілкування, зокрема: щотижня у вівторок, середу та четвер з 18 год до 20 год за місцем проживання батька дитини та в розважальних закладах м. Хмельницького; щотижня у неділю з 11 год до 20 год за місцем проживання батька, у розважальних закладах м.Хмельницького; щороку один тиждень влітку з метою відпочинку та оздоровлення за згодою дитини, враховуючи стан її здоров'я, крім днів, коли дитина перебуває на відпочинку та оздоровленні поза межами міста. При цьому батько особисто забиратиме та повертатиме дитину до місця її проживання, за два тижні попереджати ОСОБА_4 про свій виїзд за межі України.

Позивач має постійне місце проживання, характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Встановлюючи способи участі у вихованні дитини, враховуючи вік дитини та її інтереси, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість визначення порядку побачень з дитиною. При цьому, визначаючи можливість побачення позивача із дочкою у вихідні дні, врахував інтереси матері, яка також має право проводити ці дні із дочкою, а тому обґрунтовано не погодився із висновком органу опіки та піклування щодо щотижневих побачень у неділю, та дійшов правильного висновку про надання можливості позивачу крім першої та третьої неділі бачитися із дочкою у другу та четверту суботу місяця, з 11 год до 20 год, надавши можливість ОСОБА_4 проводити першу та третю суботу, другу та четверту неділю разом із дочкою.

Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Встановлений порядок спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим і таким, що відповідає інтересам дитини та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини.При цьому, судом враховано режим роботи Хмельницького дошкільного навчального закладу на 2017/2018 навчальний рік, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про те, що судом не взято до уваги доводи відповідача щодо віку дитини, режиму її життя та розпорядку дня, не знайшли свого підтвердження та не відповідають дійсним обставинам справи.

Жодних обставин, які б унеможливлювали спілкування батька із малолітньою донькою судом не встановлено, а відповідачем не доведено, а тому безпідставними є посилання апелянта на те, що особисті побачення з дитиною без супроводу матері, ночівля за місцем проживання батька та один тиждень на рік спільного відпочинку в літній період можуть загрожувати життю та здоров'ю доньки, негативно впливати на її виховання та нормальний розвиток.

Позивачем заявлено вимогу про зобов'язання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дочкою, яка задоволена судом, а тому посилання апелянта не неправильний розподіл судових витрат не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року.

Судді Т.В. Спірідонова

А.В. Купельський

Т.О. Янчук