Справа № 333/4991/18
Провадження № 6/333/187/18
УХВАЛА

25 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю: секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду в м. Запоріжжі подання начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4, боржник ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності якого не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 року начальник Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Заявлені вимоги заявник обґрунтував тим, що на виконанні вказаного відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № 53591213 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Шевченківським та Комунарським районними судами м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірах 180 722,14 грн. та 53 688,72 грн., а також судовий збір у розмірах 1 807,03 грн. та 536,90 грн. Зазначені рішення суду не виконані, усі можливі виконавчі дії проведені, боржник у добровільному порядку борг не погашає.

Державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_5 належить ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, однак право власності на неї не зареєстроване у встановленому законом порядку, тому ОСОБА_3 і звернувся до суду та просив звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме зазначену частку вказаної квартири.

В судовому засіданні державний виконавець Щетінкіна А.С. подання підтримала, наполягала на його задоволенні.

Представник стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_2 просила подання державного виконавця задовольнити, так як рішення судів ОСОБА_5 не виконує, до виконавчої служби не зявляється та має у власності частку квартиру, не зареєстровану у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши державного виконавця та представника стягувача, оглянувши оригінал зведеного виконавчого провадження, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до такого.

Згідно до вимог до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ч.10 ст.440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що у провадженні Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №53591213, до складу якого входять:

- виконавчі провадження ВП №53591349 та ВП №53591213 з примусового виконання виконавчого листа №336/1011/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 53 688,72 грн. та судового збору у сумі 536,90 грн.;

- виконавчі провадження ВП №54278484 та ВП №54278373 з примусового виконання виконавчого листа №336/1898/17, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 180 722,14 грн., а також судового збору у розмірі 1 807,03 грн. Таким чином, встановлено, що на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню з ОСОБА_5 сума у розмірі 236 754, 79 грн.

Державним виконавцем неодноразово були здійснені виклики ОСОБА_5 до виконавчої служби за різними адресами його можливого місцеперебування, проте останній жодного разу не зявився. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець належним чином повідомляв боржника про наявність виконавчого провадження.

В ході примусового виконання судового рішення у вказаному зведеному виконавчому провадженні, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 15.06.2018 року. Зясовано, що рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах за боржником не зареєстровано.

Також, державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій встановлено, що боржнику належить транспортний засіб марки ЗАЗ 968 М, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1990 року випуску, який у 2013 році оголошено у розшук і на теперішній час не виявлено.

З відповіді Головного управління ДФС у Запорізькій області від 23.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 офіційно працевлаштований. Даний факт також підтверджено відповіддю Пенсійного фонду України № НОМЕР_2 від 03.10.2018 року та даними Державної фіскальної служби України, згідно яких боржник отримав у І кварталі 2018 року заробітну плату у розмірі 11 030 грн. та у ІІ кварталі у розмірі 11 169 грн., тобто щомісячно ОСОБА_5 отримував заробітну плату у розмірі 3 699 грн.

03.10.2018 року здійснено вихід державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що за даною адресою боржник не мешкає більш ніж 9 років. Майно ОСОБА_5, на яке можливо звернути стягнення відсутнє. На цей час за вказаною адресою мешкає ОСОБА_6 (колишня дружина боржника) з донькою.

Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (донька), від імені якої виступала ОСОБА_6 (дружина) 10.02.2003 року набули у власність квартиру на адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частині.

22.01.2013 року Апеляційним судом Запорізької області було ухвалено рішення суду, за яким визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 139941643 від 02.10.2018 року підтверджено, що право власності на 1/2 частину зазначеної квартири зареєстроване за ОСОБА_5, тобто право особистої приватної власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 боржник не зареєстрував на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.01.2013 року.

Таким чином, 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є фактично власністю ОСОБА_5, яка не зареєстрована у встановленому законом порядку. За вказаною адресою місце проживання останнього було зареєстровано у період з 22.07.2003 року по 19.09.2006 року та на теперішній час боржник там не мешкає.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що боржник є власником спірного нерухомого майна, що встановлено рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22.01.2013 року, разом з тим, не зареєстрував його у встановленому законом порядку, що позбавляє державного виконавця вчиняти дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: звернути стягнення на спірне нерухоме майно.

З вказаного рішення Апеляційного суду Запорізької області вбачається, що за боржником також визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Солідарності, 40. Водночас, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна від 02.10.2018 року житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Солідарності, 40 та земельна ділянка, на якій він розташований з 08.12.2016 року належить ОСОБА_8

Щодо нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, буд. 72, прим.40, то вказане нерухоме майно на цей час також не належить ОСОБА_5, так як з 03.10.2013 року належить ОСОБА_4

Отже, інше нерухоме майно у ОСОБА_5, крім спірного (1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2), відсутнє, а у вказаній квартирі боржник не зареєстрований та не проживає впродовж останні девять років.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що, на думку суду: державним виконавцем вчинено в повному обсязі виконавчі дії, спрямовані на виявлення коштів ОСОБА_5; відсутнє рухоме майно боржника, на яке можна звернути стягнення для погашення боргу; судові рішення боржником не виконані; у ОСОБА_5 відсутні достатні кошти (навіть з урахуванням його заробітної плати) чи рухоме майно для погашення заборгованості; квартира за адресою: АДРЕСА_1 не є житлом боржника, суд дійшов до висновку, що наявні підстави для задоволення подання.

Керуючись ст. ст. 182, 331 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 82, 440 ЦПК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4, боржник ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності якого не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_3, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою:м. Запоріжжя, АДРЕСА_4, яке належить ОСОБА_5 на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.01.2013 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 30.10.2018 року.

Суддя: Р.С. Холод