КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 754/14973/17
№ апеляційного провадження:22-ц/824/455/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

11 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 1 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та проведення їх індексації,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та проведення індексації, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вони перебували у шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2000 року по 20 лютого 2006 року включно, від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2006 року на користь позивача з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно.

На виконання судового рішення був виданий виконавчий лист і відкрито виконавче провадження.

Зазначила, що на даний час вказаних коштів, що були стягнуті за судовим рішенням, на утримання дитини не вистачає.

Крім того, аліменти відповідач сплачує нерегулярно, має заборгованість по сплаті аліментів.

Також зазначила, що вона на даний час не працює, доходу не має, у зв'язку із чим просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, з 500 грн. щомісячно до 3000 грн. щомісячно, провести індексацію аліментів відповідно до вимог діючого законодавства та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 1 березня 2018 року позовні вимоги про стягнення пені залишені судом без розгляду за заявою позивача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 1 березня 2018 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2006 року, з 500 грн. до 1860 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу платника аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що рішення суду в частині вимог про проведення індексації аліментів не оскаржується, колегія суддів вважає за можливе переглянути рішення суду першої інстанції лише в частині вимог про збільшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2000 року по 20 лютого 2006 року.

У період перебування у шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2006 року стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом, або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 2 Закону України &quan;Про індексацію грошових доходів населення&qu&q; індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

За ч. 7 ст. 5 вказаного Закону індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника податків.

Задовольняючи позов в частині вимог про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції, виходив з того, що у позивача сталися зміни матеріального та сімейного стану, яка не працює та перебуває у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, а також з того, що розмір стягнутих судом аліментів (500 грн.) є незначним та на даний момент не може забезпечити належне утримання та духовний розвиток дитини.

Скаржник, заперечуючи позовним вимогам, надав довідку з місця роботи, згідно якої ОСОБА_3 працює в ТОВ «М ТРАНС КО» на посаді менеджера з логістики з місячним окладом 3850 грн. (а.с. 36).

Проте колегія суддів не вважає, що місячний дохід відповідача складається виключно з вказаної вище заробітної плати та враховує той факт, що ОСОБА_3 є засновником ТОВ «Будівельна компанія «Київреставрація», а розмір внеску відповідача до статутного фонду указаного підприємства склав 46 000 грн. (а.с. 67-68).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з 25 липня 2001 року по 30 січня 2015 року відповідач здійснював підприємницьку діяльність, а саме: роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах (а.с. 69-70).

Посилання скаржника на незадовільний стан власного здоров'я не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем не надано жодного документу на підтвердження вказаної обставини.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що на його утриманні перебуває інша дитина, оскільки стягнення з відповідача аліментів, розмір яких не перевищує 50% місячного доходу останнього, жодним чином не порушує прав як відповідача, так і іншої його дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судом, не вважається незмінним.

Зазначена норма права вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зазначений вище перелік підстав зміни раніше встановленого розміру аліментів не є вичерпним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно не можуть забезпечити належний духовний та фізичний розвиток дитини та не відповідає реальним потребам останньої.

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що позивач на даний момент не має об'єктивної змоги працювати, оскільки з 19 лютого 2018 року перебуває у відпустці, у зв'язку з вагітністю та пологами, а отже, матеріальний та сімейний стан позивача змінився після ухвалення Деснянським районним судом міста Києва 28 листопада 2006 року рішення про стягнення аліментів у розмірі 500 грн.

Також судом враховуються зміни стану здоров'я дитини, яка згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Деснянського району м. Києва перебуває на диспансерному обліку з діагнозом гіперметропічний астигматизм, амбліопія, сколітична постава, функціональні розлади біліарної системи, а також часто хворіє гострими респіраторними вірусними інфекціями та рецидивуючим риносинуситом (а.с. 41).

За положенням ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто мінімальний рекомендований ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину, а саме - суму прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При цьому, вимога апеляційної скарги про зміну розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів не підлягає задоволенню, оскільки згідно ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 1 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді