Справа № 183/4969/18
№ 2/183/2968/18
13 листопада 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря Макаренко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Новомосковська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,
17 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Новомосковська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.
Ухвалою суду від 20серпня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
30 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з уточненим позовом, в якому усунув недоліки первісної заяви.
Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року підготовче провадження у справі було закрито, судом призначений розгляд справи по суті.
На обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що 28 березня 2002 року вона, ОСОБА_1 купила у ОСОБА_6, ОСОБА_3, які діяли в своїх інтересах, на той час, неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2АДРЕСА_1, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., яка складається із двох кімнат та підсобних приміщень, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, будинок 32.
Договір купівлі-продажу від 28 березня 2002 року був здійснений на товарній біржі «Новомосковська» та 09.04.2002 року зареєстрований Новомосковським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 44, але не був нотаріально посвідчений.
Зазначену квартиру позивачі купили за 12 715,00 грн., після продажу квартири відповідачі звільнили квартиру, з моменту придбання даної квартири, позивач в ній постійно проживає та користуються нею по теперішній час.
Позивач зазначила, що правочин між сторонами повністю виконаний, вусі істотні умови договору купівлі-продажу виконані сторонами, а саме, позивач як покупець передала відповідачам обумовлену в договорі суму 12 715,00 грн., а відповідачі, як продавці нерухомого майна, в свою чергу, отримали вартість майна та звільнили квартиру.
У звязку з наведеним, посилаючись на приписи ст. ст. 128,153 ЦК УРСР, ст. 49 ЗУ «Про власність», ОСОБА_1 заяві просила суд:
-визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 12, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, будинок 32, укладений 28 березня 2002 року на Новомосковській товарній біржі;
-визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на квартиру № 12, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, будинок 32.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Представник третьої особи - Новомосковської товарної біржі Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв від останнього на адресу суду не надходило.
Суд, дослідивши надані позивачами докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 28 березня року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діяли від себе особисто та як законні представники неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладено Договір купівлі-продажу квартири № 12, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, будинок 32.
Договір купівлі-продажу від 28.03.2002 року посвідчений Новомосковською товарною біржею та зареєстрований в Новомосковському БТІ за реєстровим № 44 від 09 квітня 2002 року.
Згідно до технічного паспорту на квартиру, який виготовлений станом на 21 серпня 1998 рокуАДРЕСА_2, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м, розташована за адресою: Дніпропетровська область, смт. Губиниха. вул. Берегового, будинок 32, складається з: кімнати площею 14,4 кв.м., кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 7,0 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Міністерство юстиції України за №17-12-44 від 10 квітня 1998 року розяснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржою.
Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст. ст. 227, 242 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.
Згідно з ч.2 ст.219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Статтею 392 ЦК України, передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об'єктом нерухомості та утримує його з лютого 1999 року, угода купівлі-продажу в судовому порядку не визнавалась недійсною її сторонами, позивач, на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 ЗУ "Про власність", правомірно набув право власності на спірний об'єкт нерухомості і правомірно володіє ним до теперішнього часу. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири в судовому порядку немає.
Отже, судом встановлено, що сторонами виконані всі вимоги діючого законодавства на момент укладення угоди купівлі-продажу, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з 28 березня 2002 року позивач правомірно володіє придбаною квартирою та утримує її. Але, на даний час позивач не має можливості скористатися своїм правом власності на придбане нерухоме майно через законодавчі зміни з моменту укладення угоди до теперішнього часу, а тому є необхідність захисту права власності позивача шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141,258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Новомосковська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 12, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, будинок 32, укладений 28 березня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діяли від себе особисто та як законні представники неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, посвідчений Новомосковською товарною біржою та зареєстрований в Новомосковському БТІ за реєстровим № 44 від 09 квітня 2002 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 12, житловою площею 27,00 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового, будинок 32, яка складається з: кімнати площею 14,4 кв.м., кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 7,0 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м.
Судові витрати у справі покласти на позивача ОСОБА_1.
Сторони у справі:
-відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7;
-відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7;
-відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2018 року.

Суддя Д.І. Городецький