Дата документу 11.12.2018 Справа № 320/5061/17
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 320/5061/17 Головуючий у 1-й інстанції Бахаєв І.М.
Номер провадження 22-ц/807/523/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И ЛА :

В липні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.02.2017 року приблизно о 20.00 відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ-21104, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по пр. Б.Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Шмідта в напрямку вул. Героїв України, порушивши Правила дорожнього руху України, на пішохідному переході, скоїв наїзд на неї, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.

Висновком судової медичної експертизи № 82 від 22.02.2017 року в неї було виявлено тілесне ушкодження - синець правої сідниці, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. В результаті тілесного ушкодження вона пройшла курс амбулаторного лікування.

Однак, крім тілесних ушкоджень їй були спричиненні і моральні страждання, які полягали у наступному. На час скоєння відповідачем ДТП вона була вагітна. Отримавши сильний удар від машини відповідача, вона впала та важко вдарилася боком та животом. Крім того, відповідач, у грубій формі заявив їй, що вона повинна була передбачити його рух та уступити йому дорогу. З огляду на те, що зазначені моральні страждання були викликані неправомірними діями відповідача, вважає за необхідне заявити вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 40 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 40000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 1 600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неврахування його майнового стану, просить змінити рішення суду та стягнути з нього на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що відповідачем були порушені правила дорожнього руху, вимог щодо сплати коштів до нього вона не пред'являла, відповідач безвідповідально віднісся до наслідків своїх дій.

ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання 29.10.2018 року ,про що свідчить її особистий підпис в рекомендованому повідомленні, перед судовим засіданням апеляційного суду надіслала заяву про перенесення слухання справи у зв"язку з хворобою її адвоката ОСОБА_7. Будь - яких доказів неможливості особисто бути присутньою в судовому засіданні до заяви не надано, апеляційне провадження по справі відкрито за скаргою ОСОБА_3 14.08.2018 року і судова колегія ,з урахуванням приписів ч.1,п.10 ч.2 ст.2 ЦПК України щодо обов"язку суду та учасників процесу керуватися завданням цивільного судочинства, до складу якого входить своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та її представника.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В матеріалах міститься копія постанови судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2017 року, якою встановлено, що 14 лютого 2017 року о 20.00 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ-21104 д/н НОМЕР_1 у м. Мелітополь по пр. Б. Хмельницького, біля буд. 46Б, не надав перевагу в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, після чого ОСОБА_5 звернулась у лікарню. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 18.1. ПДД України. Визнано ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП України (а.с. 8).

Згідно висновку кабінету ультразвукової діагностики ОСОБА_8 від 12.01.2017 року вагітність ОСОБА_5 складала 19-20 тижнів (а.с. 7).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

ОСОБА_5 зазначає, оскільки на час скоєння відповідачем ДТП вона була вагітна, її хвилювало лише життя її майбутньої дитини. Отримавши сильний удар від машини відповідача вона впала та важко вдарилася боком та животом. Деякі дні вона не могла навіть засипати та спокійно спати від страху за майбутнє. Була постійно напружена та очікувала якоїсь біди від того, що сталося.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_9, яка підтвердила знаходження ОСОБА_5 в істеричному стані після ДТП, яке сталося 14.02.2017 року. Навіть на наступний день позивач потребувала сторонньої допомоги.

Згідно частин першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд першої інстанції при визначенні розміру завданої потерпілій моральної шкоди належним чином врахував глибину її душевних страждань внаслідок постійного страху та переживань стосовно загрози життю її майбутньої дитини та поведінку відповідача.

Колегія погоджується з вказаним висновком суду і вважає, що розмір моральної шкоди судом було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої і конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав немає.

Фактично всі доводи заявника зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи місцевим судом з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: