Провадження №2-о/748/166/18
Єдиний унікальний № 748/3326/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Майборода С.М., перевіривши відповідність заяви заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури Сороки С.Г. в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, заінтересована особа: Довжицька сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 25 га, вимогам ст. 315-318 ЦПК України,

в с т а н о в и В :

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури Сорока С.Г. звернувся до суду в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою в порядку ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якій просить встановити факт припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_2, площею 25 га, розташованої на території Довжицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 25 га, серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 38.

Відповідно до ч.3, 4 ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу

Разом з тим, частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частин третьої, четвертої статті 56 ЦПК України у взаємозв'язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Таким чином, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Така позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №822/1169/17.

Верховний Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Прокурор в заяві зазначає, що Головним управління Держгеокадастру у Чернігівській області жодних дій щодо щодо припинення права постійного користування не вжито, а тому з зазначеною заявою звертається прокурор. Разом з тим, до заяви не додано жодних документів, які б підтвердили ці обставини. Прокурором лише подане повідомлення до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про подачу цієї заяви та відповідь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про відсутність інформації щодо смерті ОСОБА_2, у зв'язку з чим і не вживались заходи щодо припинення права постійного користування земельними ділянками. Таким чином суд вважає, що у даному випадку відсутні підтвердження, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області неналежним чином здійснює чи взагалі не здійснює захист законних інтересів держави в суді.

У відповідності до пункту 4 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Так, наведені обґрунтування в заяві заступника прокурора, не доводять необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, з заявою про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 25 га до Чернігівського районного суду Чернігівської області, від імені суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

З урахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що підстави для звернення прокурора з зазначеною заявою до суду в інтересах держави відсутні, а вказана заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини 4 статті 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури Сороки С.Г. в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, заінтересована особа: Довжицька сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 25 га - повернути.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівській районний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя С.М.Майборода