Справа № 203/3780/18
Провадження № 2-з/0203/94/2018
УХВАЛА

10 грудня 2018 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

26 жовтня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики. Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на земельні ділянки, обєкти незавершеного будівництва та квартири. Заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого надано відповідачеві кошти в розмірі 11 400 000 грн. у борг, які останній зобовязався повернути в строк до 01 жовтня 2018 року. Проте за закінченням визначеного строку кошти повернуті не були, неодноразові вимоги позивача з приводу повернення коштів були проігноровані. За ОСОБА_2 зареєстроване нерухоме майно, та є всі підстави вважати, що останнім будуть вчинятися дії для його реалізації, що в подальшому може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ознайомившись з поданими матеріалами доходжу наступного висновку.

Приписами ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Проте, заявником у заяві не необгрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту, оскільки доказів того, що відповідач має намір відчужити належне йому майно або здійснити його дарування до заяви не надано, у звязку із чим неможливо на даний час достеменно встановити, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання судового рішення може стати неможливим або ускладненим. Крім того, заявником до заяви про забезпечення позову не були надані докази належності відповідачу нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт. Наданому до заяви витягу з реєстру не може бути надана оцінка, оскільки він виготовлений у вигляді незавіреної фотокопії, з якої не можливо встановити актуальні відомості а ні з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а ні відомостей з державного реєстру іпотек щодо зазначеного заявником майна, а ні дат виготовлення зазначеного витягу.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вище викладене, приймаючи до уваги, що заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову та до неї не надано належні докази на підтвердження належності майна відповідачеві та відсутності заборон відчуження і перебування спірного майна в іпотеці, суд доходить висновку про повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що у разі оформлення заяви про забезпечення позову відповідно до вимог ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, він має право повторно звернутись до суду із аналогічною заявою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя М.О. Католікян