Номер провадження: 22-ц/785/1792/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника позивачки ОСОБА_2 і представника відповідачки ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2017 року (в складі судді Бескровного Я.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

01.09.2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовомдо ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, а саме: визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини у 3 місяці з дня ухвалення судом рішення; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом 17.08.2017 року на ім'я ОСОБА_3

Позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Позивачка, як донька ОСОБА_4, є спадкоємцем першої черги. 17.08.2017 року приватний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину на ім'я відповідачки ОСОБА_3, яка є рідною сестрою спадкодавця і тіткою позивачки.

Позивачка народилась у 1975 році, її батьки розірвали шлюб коли їй було більше 3/х років, в дитинстві вона бачила батька декілька разів, батько не приймав участі у її вихованні, сплачуючи лише аліменти. У дорослому віці з її ініціативи вона вирішила познайомитись з батьком і відновити з ним стосунки, однак спілкування з батьком обмежувалось нечастими телефонним розмовами. Остання телефонна розмова була короткою та емоційною, оскільки батько зателефонував в нетверезому стані, після чого вона з батьком тривалий час не спілкувалась. Коли батько не зателефонував позивачці на день її народження, це її здивувало, після чого позивачка декілька разів телефонувала батьку, однак він не відповідав їй, а у подальшому телефон був відключений. 28.08.2017 року позивачка зайшла додому до батька і від сусідки дізналась, що батько помер ще в 2016 році.

Посилаючись на те, що відповідачка і її син не повідомили їй про смерть батька, а нотаріус при відкритті спадкової справи не з'ясував коло спадкоємців і також не повідомив про відкриття спадщини, позивачка просила позов задовольнити.

Представник позивачки підтримав позов в суді першої інстанції.

Відповідачка і її представник не приймали участі в суді першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2017 року у позові відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду від 16.11.2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його обґрунтованості та законності.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника позивачки зазначає: спадкування здійснюються відповідно до вимог ст.ст.1235,1258,1261,1268,1269,1270 ЦК України за заповітом або за законом у порядку черговості і у строки, встановлені законом; ст. 1272 ЦК України встановлені не тільки обмеження строком щодо реалізації свого права, а і права особи, яка не скористалась своїм правом на спадщину у встановлені законом строки; ч.2 ст. 1272 ЦК України встановлено позасудове врегулювання питання за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, ч.3 ст. 1272 ЦК України - право звернення особи до суду; суд встановив факт смерті спадкодавця ОСОБА_4, факт родинних стосунків зі спадкодавцем - позивачка є донькою спадкодавця, пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця і послався на правову позицію ВСУ у справах №6-1486цс15 від 04.11.2015 року та у справі №6-85цс12 від 26.09.2012 року, який висловився щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, як відсутність інформації про існування права на спадщину; в практиці ВСУ є і інші правові позиції, зокрема у справі №6-49цс17 від 06.09.2017 року, коли суд визнав поважною причину пропуску строку не прийняття спадщини необізнаність спадкоємця про існування заповіту, складеного на користь цієї особи, а також у справі №6-1320цс17 від 23.08.2017 року, тобто ВСУ не пов'язує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини виключно з вчиненням дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини; суди не обмежені обов'язком приймати рішення відповідно до правових позицій і мають право відступити від правової позиції ВСУ з наведенням відповідних мотивів; суд першої інстанції знехтував обов'язком щодо повного та всебічного встановлення обставин справи і не прийняв до уваги доказ того, що відповідачка вжила певних заходів, направлених на обмеження права позивачки на спадщину, оскільки не вказала у заяві про прийняття спадщини позивачку; суд повинен був встановити факт наявності або відсутності інформації щодо існування права позивачки на спадкування і причини відсутності такої інформації; відмову у задоволенні позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідачки суд обґрунтував тим, що не надані докази щодо наявності підстав, однак свідоцтво визнається недійсним з підстав ст. 1301 ЦК України; в матеріалах справи містяться докази того, що відповідачка навмисно вчинила дію, яка була направлена на збільшення її частки у спадщині.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідачка і її представник не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлено і сторонами неоспорені такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с.32,53-57,68-70)

Позивачка, як донька ОСОБА_4, є спадкоємцем першої черги (а.с.6,8-10).

21.09.2016 року ОСОБА_3 подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_4 (а.с.31,36,37,46,49).

Позивачка, у встановленому законом порядку, не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (а.с.26).

17.08.2017 року приватний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину на ім'я відповідачки ОСОБА_3 (а.с.75-77).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси з 29.11.2017 року знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування.

Між сторонами виникли правовідносини зі спадкування, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позивачка не довела поважність причин пропуску строку, а посилання позивачки на те, що вона не знала про смерть батька не є підставою для призначення їй додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.86,87).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1268 ч.1 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч.1 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ч.ч.1-3 ЦК України).

У розумінні ст. 1272 ЦК України, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій.

Положення ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Позивачка, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини зазначала про відсутність в неї інформації про смерть батька. Зазначала, що остання телефонна розмова з батьком була короткою та емоційною, оскільки батько зателефонував в нетверезому стані. Після цього вона з батьком тривалий час не спілкувалась і коли батько не зателефонував їй на її день народження, її це здивувало. Вона декілька разів телефонувала батьку, однак він не відповідав її дзвінки, а у подальшому телефон був відключений. 28.08.2017 року вона зайшла додому до батька і від сусідки дізналась, що батько помер ще в 2016 році.

У засіданні колегії суддів представник відповідачки, заперечуючи проти скарги пояснив, що батько позивачки страждав на онкологічне захворювання, останні роки життя, у зв'язку із важким захворюванням, потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала його сестра ОСОБА_3. Позивачка, як донька, не цікавилась батьком, не надавала йому необхідну допомогу якої він за станом здоров'я потребував, на прохання надати допомогу відмовила йому в цьому, а дізнавшись, що відкрилась спадщина у вигляді квартири, звернулась із позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2 про усунення її від права спадкування, який з 29.11.2017 року розглядається в Київському районному суду м. Одеси.

Зважаючи на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій, а у даному випадку причиною пропуску строку стала лише відсутність у позивачки інформації про смерть батька, з яким вона не спілкувалась тривалий час, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові у повному обсязі.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника позивачки в скарзі про те, що: в практиці ВСУ є і інші правові позиції, зокрема у справі №6-49цс17 від 06.09.2017 року, коли суд визнав поважною причину пропуску строку не прийняття спадщини необізнаність спадкоємця про існування заповіту, складеного на користь цієї особи, а також у справі №6-1320цс17 від 23.08.2017 року, тобто ВСУ не пов'язує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини включно з вчиненням дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини; суди не обмежені обов'язком приймати рішення відповідно до правових позицій і мають право відступити від правової позиції ВСУ з наведенням відповідних мотивів; суд першої інстанції знехтував обов'язком щодо повного та всебічного встановлення обставин справи і не прийняв до уваги доказ того, що відповідачка вжила певних заходів, направлених на обмеження права позивачки на спадщину, оскільки не вказала у заяві про прийняття спадщини позивачку; суд повинен був встановити факт наявності або відсутності інформації щодо існування права позивачки на спадкування і причини відсутності такої інформації; відмову у задоволенні позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідачки суд обґрунтував тим, що не надані докази щодо наявності підстав, однак свідоцтво визнається недійсним з підстав ст. 1301 ЦК України; в матеріалах справи містяться докази того, що відповідачка навмисно вчинила дію, яка була направлена на збільшення її частки у спадщині, - не заслуговують на увагу.

Так, в справі №6-49цс17 від 06.09.2017 року ВСУ висловив правову позицію стосовно спадкування спадкоємцем за заповітом, зокрема стосовно повідомлення нотаріусом спадкоємця за заповітом відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та п.209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України 03.03.2004 року №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3.03.2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

ВСУ звернув увагу на те, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту, а при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

У даному випадку йдеться про спадкоємця за законом, який не навів поважних причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, які б були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій.

Вимоги позивачки про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3 у даній справі не підлягають задоволенню з тих підстав, що лише у разі надання судом позивачці додаткового строку для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, у позивачки виникає право подати, у визначений судом строк, заяву про прийняття спадщини, після чого, у встановленому законом порядку, позивачка має право ставити питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3 з підстав ст. 1301 ЦК України.

Та обставина, що відповідачка ОСОБА_3 не вказала у заяві про прийняття нею

Спадщини про те, що спадкоємцем першої черги є позивачка, донька спадкодавця, у розумінні ст. 1272 ЦК України, не є об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки на подачу нею заяви до нотаріуса при прийняття спадщини після смерті батька, тобто не є поважною причиною пропуску строку.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що позивачка не довела своїх позовних вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав позивачки на спадкування.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, позивачка не має право на відшкодувати судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 09.11.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков