Справа № 559/1957/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Дубно справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідача) на його користь 41401 грн. 35 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву №б/н від 31.05.2010, згідно якої отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобов»язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Банк керується також п.2.1.1.2.3, п.2.1.12.4, п. 2.1.1.5.4, п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 29.08.2018 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 41401 грн. 35 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 3777 грн. 19 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 19914 грн. 49 коп., заборгованості за пенею - 15261,99 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 1947 грн 68 коп. (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду (а.с. 34). Відповідач, в судове засідання не з'явилась, будучи належно повідомленою про день та місце розгляду справи двічі, про що свідчить судова розписка. Відзиву на позов не подала, з клопотаннями не зверталась, про причини неявки не повідомляла, тому суд визнає їх неповажними (а.с. 42, 44).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.05.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві (а.с.9).

При укладені договору сторонни керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належно не виконував.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 15261,99 грн, вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов»язань позичальником, встановленим п.2.1.1.7.6. Умов, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором,- свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборониподвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015.

Тому суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Під борговими зобов»язаннями сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12 «Умов та правил надання банківських послуг».

На підставі п.2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

У разі, якщо в дату нарахування відсотків клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг».

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п. 1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п. 1.1.5.2 Умов та Правил неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно Розрахунку, наданого банком, прострочена заборгованість за кредитом виникла 26.07.10, тому кількість прострочених днів по кредиту станом на 29.08.2018 складає 2934 (а.с. 5-8). Позивачем збільшено відсоткову ставку з 30% станом на 01.04.2015 до 43,20%, станом на 29.08.2018 з 01.06.2015 зменшено до 36%.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком відсоткової ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів направлення позивачем та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки, згоди на підвищення відсоткової ставки з 30% до 43,2%, а згодом зменшення до 36% річних, відповідач не надавав.

Банком при нарахуванні відсотків застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 31.05.2010, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Отже, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредит отримувався під 30 % річних, але банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку до 43,20 %, а згодом зменшив до 36% річних. Банк просить стягнути заборгованість, де тіло кредиту - 3777,19 грн., а відсотки за користування кредитом - 19914,49 грн., тобто відсотки у 5,27 разів вищі, ніж отриманий кредит, що для суду є очевидно не справедливим.

Суду не надано доказів того, що між позивачем і відповідачем існувало листування, узгодження зміни відсоткової ставки чи будь-який інший двосторонній обмін інформацією.

Враховуючи, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає не доведеним факт узгодження підняття відсоткової ставки.

Тому, суд бере до уваги наданий Розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30 % на рік.

Розраховано заборгованість за відсотками за наступною формулою:

(А1*0,3*А2)/360 днів=Х, де А1 - це тіло кредиту, А2 - кількість днів прострочення.

Згідно наданого банком Розрахунку, наявні 2934 днів прострочення.

Отже, (3777,19 грн*0,3*2934 днів)/360 днів= 9235,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають відсотки у розмірі 9235,22 грн.

Загальний розмір зобов'язання, що виникло у відповідача у зв'язку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними, станом на 29.08.2018 складає 15460 грн. 09 коп., з яких заборгованість: за кредитом - 3777 грн. 19 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9235грн. 22 коп, штраф 500 грн (фіксована частина), 1947 грн 68 коп (процентна складова).

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку становлять 37,34%.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. (а.с. 1), який стягується пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 657 грн 93 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.05.2010 у розмірі 15460 грн. 09 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 3777 грн. 19 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9235грн. 22 коп, штраф 500 грн (фіксована частина), 1947 грн 68 коп (процентна складова), та судові витрати в розмірі 657 (шістсот п'ятдесят сім) грн. 93 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суцду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: