ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року

м.Суми

Справа №591/4746/18

Номер провадження 22-ц/788/2089/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Резниченко Микола Олександрович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2018 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи тим, що у провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 591/4746/18 за його позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ПАТ АБ «Укргзбанк», приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Резниченко М.О., про визнання договору дарування недійсним.

Об'єктом визнання недійсним договору дарування, укладеного 05 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Резниченком М.О., є приміщення гаражу АДРЕСА_1. Площа приміщення становить 17,4 кв м.

Нещодавно ним було виявлено, що приміщення гаражу НОМЕР_1, що знаходиться за вищевказаною адресою на теперішній час продається, що підтверджується розміщеним оголошенням в газеті «Ваш Шанс» № 33 від 15 серпня 2018 року.

Для того, щоб ОСОБА_3 не продав спірний гараж, який фіктивно був йому подарований у 2010 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4, просив забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продавати, міняти, дарувати) приміщення гаражу, площею 17,4 кв м, що знаходиться по АДРЕСА_1, НОМЕР_1, так як не вжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продавати, міняти, дарувати) приміщення гаражу площею 17,4 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, гараж НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не прийняв до уваги той факт, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту прав та інтересів заявника, зокрема, щодо обставин можливого відчуження предмета договору дарування.

Зазначає, що ОСОБА_1 вже звертався із заявами про забезпечення позову, з приводу чого судом були постановлені ухвали.

Крім того, нормами законодавства не передбачена можливість забезпечення позову з метою забезпечення можливості виконання судового рішення в іншій справі, або інших зобов'язань заявника, у даному випадку, які у нього виникли перед ПАТ «Укргазбанк».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову мотивована тим, що таке забезпечення спрямоване на забезпечення прав сторони у спорі, запобігання негативних наслідків, забезпечення виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування приміщення гаражу недійсним. Провадження у цій справі було відкрито ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 серпня 2018 року (а.с. 4-7, 26-27).

Зі змісту позовних вимог убачається, що предметом спору між сторонами є гараж НОМЕР_2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, площею 17,4 кв м, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 05 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Резниченком М.О. (а.с. 14).

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду, зокрема обставин можливого відчуження предмета договору дарування, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи знаходиться копія роздруківки з газети «Ваш шанс» № 33/15 серпня - 22 серпня 2018 року, на сторінці 39 Б якої, у колонці під № 555 «продаж «гаражі і стоянки» розміщено оголошення про продаж гаражу по АДРЕСА_1, НОМЕР_1, площею 17,4 кв м, який і є предметом спору. У разі продажу спірного гаражу, не вжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить та унеможливить виконання можливого рішення суду.

Та обставина, що позивач вже звертався до суду з аналогічними заявами про забезпечення позову, не є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Так, ОСОБА_1 дійсно звертався з такими заявами, проте одна заява була повернута ухвалою суду до пред'явлення позову, а в іншій заяві позивач просив забезпечити позов в інший спосіб - шляхом накладення арешту на приміщення гаражу.

В заяві, поданій ОСОБА_1 21 серпня 2018 року, останній просить заборонити відповідачу вчиняти будь - які дії щодо відчуження (продавати, міняти, дарувати) приміщення спірного гаражу. Тобто, у розумінні частини 1 статті 150 ЦПК України, накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії є різними видами забезпечення позову.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги з приводу того, що нормами законодавства не передбачена можливість забезпечення позову з метою забезпечення можливості виконання судового рішення в іншій справі або інших зобов'язань заявника, а саме, які у нього виникли перед ПАТ «Укргазбанк», слід зазначити, що із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження гаражу, ОСОБА_1 звернувся саме у справі за позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, у якій ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 серпня 2018 року відкрито провадження, і предметом спору якого виступає гараж НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_1 в м. Суми, а не у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, по якій 12 жовтня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалене рішення, що набрало законної сили.

Отже, дії відповідача стосовно наміру продати гараж НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 у м. Суми дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, чи істотно утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367- 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик

С.С. Ткачук