РІШЕННЯ

іменем України

26 квітня 2018 рокуСправа №451/1679/17
Провадження № 2/451/289/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_1, відповідно до вимог якої, просить визнати за нею права власності на земельні ділянки загальною площею 1,6163 га, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті її батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшли земельні ділянки загальною площею 1,6163 га, які виділені для товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Куликівської сільської ради Радехівського району.

На момент смерті тата, вона проживала з ним, таким чином фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном.

Поряд з цим, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, нотаріус відмовляє позивачу у оформленні її спадкових прав, від так у неї відсутні дієві методи захистити своїх невизнаних прав у позасудовому порядку.

Позивач у судове засідання не з'явилася. Надавши до суду заяву, із підтриманням вимог, клопотала про розгляд справи за її відсутності (а.с.37). Позов просить задоволити.

Також і відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися. Скерували до суду заяви, із визнанням позовних вимог, просили розгляд справи здійснити за їх відсутності (а.с.38-43).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.ч.3,4 ст.200, ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Розглянувши подані учасниками справи заяви та дослідивши подані ними документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

За нормами ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не має в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Із копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що в графі «Батько» зазначено ОСОБА_4 (а.с.7), тобто позивач є спадкоємцем першої черги.

Також, згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Куликівської сільської ради Радехівського району №331 від 02.10.2017 року беззаперечно визначається, що ОСОБА_1, яка в наслідок одруження із ОСОБА_6, змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.8), на день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала з спадкодавцем (а.с.9).

Більше того, суд зауважує, що за зверненням спадкоємця до нотаріуса відкрита спадкова справа №58963905 (а.с.10), однак оскільки Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім'я ОСОБА_4 02.04.2001 року (а.с.11), тобто після смерті спадкодавця (а.с.6), наведене в цілому унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача у позасудовому порядку.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Також, суд зауважує, що відповідачі визнали повністю заявлений стороною позивача позов, шляхом подання суду у письмовій формі відповідних заяв (а.с.38-43).

В силу вимог ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке ж право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачами є їх процесуальним правом, передбаченим процесуальним законодавством у статтях 49 та 206 ЦПК України і таким правом щодо предмета спору такі розпоряджаються на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідачі, які підписали заяви про визнання позову, не обмежені у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами позову жодним чином не суперечить закону, а також жодним чином не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідачів на користь позивача стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265 ЦПК України та ст.ст.529,549 ЦК УРСР, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,6163 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,5201 га та 0,0963 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Куликівської сільської Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Волиця-Барилова Радехівського району на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2 640 гривень понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийМулявка О. В.