КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2120/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 363/568/18

08 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Сидорової ЮліїВікторівни на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Котлярової І.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

20 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 лютого 2018 року він отримав листа від Державного підприємства «Сетам» від 07 лютого 2018 року про те, що його квартиру АДРЕСА_1 виставлено на реалізацію шляхом проведення електронних торгів. Дата реалізації 02 березня 2018 року о 09:00.

Вказував на те, що при ознайомленні із реєстром виконавчого провадження, йому стало відомо, що 03 квітня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 310 вчиненого 17 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою ІриноюВікторівною про стягнення з нього заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у розмірі 343 935,99 грн., шляхом звернення стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено із порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки відповідач письмову вимогу про усунення порушень та розрахунок суми заборгованості йому не направляв, а із суми стягнення, яка зазначена у виконавчому написі не можливо зрозуміти її походження, методику розрахунку, період розрахунку заборгованості по тілу та відсотках, не зазначено дати отримання кредиту, його розміру, відсоткову ставку по кредиту, строк коли зобов'язання щодо сплати кредиту було порушено. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 310 від 17 лютого 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою ІриноюВікторівною, яким звернуто стягнення заборгованості на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано виконавчий напис від 17 лютого 2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною, зареєстрований реєстрі за № 310, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Сидорова Юлія Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що на адресу іпотекодавця було направлено вимоги про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 30 днів з дати направлення вимоги. Вимогу про дострокове повернення кредиту позивачем не виконано, а заборгованість за договором не погашено, у зв'язку з чим банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання забезпеченого іпотекою.

Звертала увагу суду на те, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які вичерпно викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 1999 року № 1172, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», Цивільним кодексом України та іншим законодавством. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Також вказувала на те, що виконавчий напис вчинено 17 лютого 2014 року, а з позовом ОСОБА_3 звернувся до суду лише 20 лютого 2018 року, таким чином строк позовної давності для подання позивачем позовної заяви сплив 17 лютого 2017 року, що є підставою для відмови у його задоволенні. Заяву про застосування строку позовної давності було подано представником банку до суду першої інстанції.

21 вересня 2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Зазначав, що матеріали справи не містять доказів отримання направлення банком та отримання ним досудової вимоги про погашення заборгованості по договору кредиту від 28 грудня 2007 року. Звертав увагу суду, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Вказував на те, що посилання відповідача в апеляційній скарзі про сплив позовної давності на звернення до суду з даним позовом є безпідставними, оскільки про наявність виконавчого напису нотаріуса йому стало відомо лише 16 лютого 2018 року.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q? п;Голос України&q?пу; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &qu3 ;Голос України&quоп; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Київського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаного суду 05 жовтня 2018 року визначено суддю-доповідача Ратнікову В.М., у складі колегії: Борисової О.В., Левенця Б.Б.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна не з&q?ог;явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір № 10-29/4960 за умовами якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 25 000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних, строком до 27 грудня 2022 року.

Того ж дня, між позивачем та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір, яким було забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором № 10-29/4960 від 28 грудня 2007 року, відповідно до умов якого позичальник передав кредитору в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

17 лютого 2014 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 310, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у розмірі 42 603,61 долари США, що згідно курсу НБУ становить 340 530,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 23 470,13 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 187 596,75 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 16 019,71 доларів США, що згідно з курсом НБУ 128 045,54 грн., сума пені за прострочення сплати кредиту - 1 019,75 доларів США, що згідно з курсом НБУ 8 150,88 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 094,02 долари США, що згідно курсу НБУ становить 16 737,51 грн. Строк за який провадиться стягнення згідно виконавчого напису - з 11 лютого 2013 року по 16 січня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, визнаючи виконавчий напис від 17 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконання, суд першої інстанції виходив з того, що доказів отримання позивачем досудової вимоги та безспірності заборгованості, на погашення якої у виконавчому написі пропонується задовольнити вимоги банка, матеріали справи не містять, представником відповідача суду не надано.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказах та вимогах матеріального і процесуального закону, з огляду на наступне.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗакономУкраїни «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідачем не було надано суду доказів надіслання ним, як іпотекодержателем, повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю ОСОБА_3.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про те, що на адресу іпотекодавцю було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом тридцяти днів з дати направлення вимоги, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З метою повногота всебічногодослідження обставин справи, та перевірки їх доказами, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 лютого 2018 року було витребувано у Паракуди Ірини Вікторівни - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, належним чином завірені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис та належним чином завірену копію виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

20 березня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна надіслала на адресу суду лист, в якому просила суд в ухвалі уточнити реквізити документа, що витребовується зі справи нотаріуса, а саме дату вчинення виконавчого напису та реєстровий номер.

30 березня 2018 року суд першої інстанції повторно направив на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ПаракудиІрини Вікторівни копію ухвал суд від 20 лютого 2018 року про відкриття провадження у справі та витребування доказів та зазначив у супровідному листі реєстраційний номер та дату вчинення спірного виконавчого напису.

Вказані в ухвалі суду докази на адресу суду приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна не надіслала. 17 квітня 2018 року пошто направила на адресу суду лист, в якому повторно просила суд в ухвалі уточнити реквізити документа, що витребовується зі справи нотаріуса, а саме дату вчинення виконавчого напису та реєстровий номер.

Представником відповідача на спростування доводів позивача також не надано суду копії документів, які подавались нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи, що матеріали справи не містять та приватним нотаріусом і відповідачем не надано належним чином завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити дотримання нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та безспірність заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 28 грудня 2007 року, а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. Не надано таких доказів представником ПАТ &q?іу; Укрсоцбанк&q?чи; і до апеляційної скарги і до суду апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то колегія суддів їх відхиляє з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що про наявність виконавчого напису нотаріуса від 17 лютого 2014 року позивачу стало відомо 16 лютого 2018 року, а з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання позивач звернувся до суду 20 лютого 2018 року, то трирічний строк позовної давності ним не пропущено . Доказів того, що про існування виконавчого напису від 17 лютого 2014 року позивачу було відомо раніше, матеріали справи не містять.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підтвердження доводів апеляційної скарги та на спростування висновків суду не надано жодного доказу, а тому такі доводи скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Сидорової Юлії Вікторівни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» СидоровоїЮлії Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2018 року

Головуючий: Судді: