Головуючий суду 1 інстанції - Карягіна В.А.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 408/605/17
Провадження № 22ц/782/270/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Луганської В.М., Яреська А.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

участники справи:

позивач - ОСОБА_2;

відповідач - Біловодський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Луганській області;

відповідач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4;

відповідач - ОСОБА_5;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Луганській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головного управління Національної поліції в Луганській області про відшкодування матеріальних та моральних збитків,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом про відшкодування матеріальних та моральних збитків, обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.

26.05.2016 року працівниками Біловодського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5в приміщенні Городищенської школи у неї були вилучені товари, які вона продавала учням (канцелярські товари, цукерки, газовану воду, напої), всього на суму 8100 грн. При цьому її було звинувачено в незаконній торгівлі даними товарами та відносно неї працівники поліції склали адміністративний протокол за ст. 164 КУпАП.

30 серпня 2016 року постановою Біловодського районного суду Луганської області провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 було закрито. З постановою суду вона звернулася до відділу поліції з вимогою повернути їй вилучені речі, де їй було повернуто 7 коробок з речами. На вимогу працівників поліції вона написала розписку про те, що претензій до поліції не має, але оскільки поспішала коробки не відкривала, огляд речей не провела. З цих підстав просила вказану розписку визнати незаконною. Через відсутність транспортного засобу, ОСОБА_2 вимушена була залишити коробки з речами у коридорі біля чергової частини відділку поліції. Близько 5 днів коробки стояли в коридорі у відділку поліції, вона в цей час домовлялася з власниками магазинів про реалізацію даного товару, проте як з'ясувалося пізніше, товар вже був зіпсований. Просила суд про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 8100 грн. та моральних збитків у сумі 1 000 000 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 26.02.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт до судового засідання суду апеляційної інстанції не з'явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала суду заяву про апеляційний розгляд справи без її участі (а.с.173, 193, 196).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, що 26 травня 2016 року ОСОБА_2 порушила порядок провадження господарської діяльності, а саме - без дозвільних документів здійснювала роздрібну торгівлю канцелярськими товарами в приміщенні Городищенської ЗОШ 1-Ш ступенів за адресою: с.Городище, вул. Покровська, 1.

Працівниками Біловодського ВП ГУНП в Луганській області відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення зач.1 ст.164 КУпАП.

При цьому канцелярські товари та інші речі, якими позивачка торгувала в приміщенні школи, працівниками поліції були перераховані, переважені та покладені в коробки, опечатані, після чого передані на зберігання в кімнату речових доказів Біловодського відділу поліції.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 30.08.2016 року в діях ОСОБА_2 була встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, але провадження в адміністративній справі було закрито за ст.38 КУпАП - за закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

12 вересня 2016 року ОСОБА_2 в приміщенні Біловодського ВП ГУНП в Луганській області отримала від працівників поліції вилучений 26.05.2016 року товар, претензій при цьому не мала, про що власноруч написала розписку.

Тобто, при отриманні належних позивачці речей, розміщених в 7 коробках, які були опечатані, позивач ніяких претензій до працівників поліції щодо цілісності речей (товару) та їх стану не мала.

Доказів того, що під час отримання з камери зберігання речових доказів Біловодського ВП ГУНП в Луганській області працівники поліції із застосуванням тиску або інших незаконних методів вимагали у ОСОБА_2 розписку від 12.09.2016 року позивачем суду не надано.

При цьому правомірність дій Біловодського ВП ГУНП стосовно вилучення, зберігання та повернення речових доказів за вказаною вище адміністративною справою підтверджується результатами службової перевірки, яка була проведена за зверненням ОСОБА_2 (а.с.18).

Після отримання 7 коробок з належними їй речами ОСОБА_2, у відповідності до положень ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України, розпорядилася отриманими речами на свій власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за ст. 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобовязаннях і не набуває якихось особливостей. До таких обставин частина перша вказаної норми відносить виконання трудових (службових) обовязків працівником.

Причинно-наслідковий зв'язок у цьому виді деліктних зобовязань може мати складний характер, тобто треба доводити не тільки те, що шкоди завдано внаслідок протиправного діяння, а й те, що це протиправне діяння виникло внаслідок неналежного виконання чи невиконання працівником (службовцем) або іншою особою покладених на нього трудових (службових) чи інших обовязків.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що оскільки дії працівників Біловодського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не визнані незаконними, відповідали вимогам чинного законодавства, підстави для застосування до спірних правовідносин положень як ст.1166 ЦК України (щодо загальних підстав відповідальності за майнову шкоду), так і ст.1172 ЦК України відсутні.

Крім того, заявляючи вимогу про відшкодування майнової шкоди на суму 8100 грн., позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 8100 грн. задоволенню не підлягають.

Також апеляційний суд погоджується з висновком Біловодського районного суду про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки ця позовна вимога є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апеляційним судом відхиляються, оскільки судом першої інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Ураховуючи те, що спір по суті судом першої інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 27.04.2018 року.

Головуючий:

Судді: