Справа № 653/1789/13-ц
Провадження № 2/653/432/18
РІШЕННЯ

іменем України

"26" березня 2018 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря - Копейко Д.В.,

представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_7 звернулася до суду з позовною заявою в якій просила стягнути на її користь з відповідачів безпідставно набуті грошові кошти та проценти за безпідставне одержання грошових коштів, а саме: з відповідачки ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 104609 гривень та 3269 гривень проценти за безпідставне одержання грошових коштів, а всього 107878 гривень; з відповідачки ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 405451 гривень та проценти за безпідставне одержання грошових коштів в сумі 12670 гривень, а всього 418121 гривень. На початку судового розгляду представник позивачки ОСОБА_7 ОСОБА_1 змінив позовні вимоги заявлені позивачкою та просив стягнути солідарно на користь позивачки ОСОБА_7 з відповідачів ОСОБА_8П, ОСОБА_5 360309,70 гривень та нарахованих процентів за період користування чужими коштами в сумі 136885,90 гривень; з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_7 534049,47 гривень та нарахованих процентів за період користування чужими коштами в сумі 189043,80 гривень.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 змінені позовні вимоги повністю підтримав, просив його задовольнити та в обгрунтування змінених позовних вимог пояснив, що відповідно до ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справі від 10.06.2015 року рішення Генічеського районного суду від 26.08.2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26.11.2014 року скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до мотивувальної частини даної ухвали суду по даній справі ,яка переглядається, зазначається, що для правильного вирішення спору слід розібратися щодо визначення норм матеріального права, яка має бути застосована до спірних право відносин, та хто має бути належним відповідачем по справі. Також суд послався на аналогічну правову позицію, викладену у Постанові Верховного суду України від 02.10.2013 року по справі №6-88цс13, відповідно до якої у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов»язання повернути майно позивачу, тому дані обставини стали підставою для змінення позовних вимог. З урахуванням викладеного стосовно змінених позовних вимог, вважає за необхідне звернути увагу суду, що позовна вимога мотивована позивачкою ОСОБА_7, тим, що вона передала грошові кошти в загальній сумі 351000 гривень та 20000 доларів США в рахунок придбання будинку за адресою м.Генічеськ, вул.Козинця,38, який належав на праві приватної власності ОСОБА_9, на підставі рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області від 17.07.2008 року № 282 і на підставі домовленності про придбання даного будинку, яка була досягнута між позивачкою ОСОБА_7 та власником будинку ОСОБА_10 у вересні 2010 року. Даний житловий будинок позивачкою повинен був бути придбаний за 200000 доларів США у розстрочку. Був складений графік викупу. Грошові кошти вносяться протягом року частинами або одномоментно сумою, не меньше 5500 доларів США в місяць: в 2010 році - 40000 доларів США, 2011 рік - 85000 доларів США, 2012 рік - 15000 доларів США. Після виплати 200000 доларів США житловий будинок переходить у власність ОСОБА_7 Після досягнутих домовленностей 01 вересня 2010 року ОСОБА_9 передав, а позивачка ОСОБА_7 прийняла даний будинок та стала в ньому проживати. Крім того, між позивачкою ОСОБА_7 та власником будинку ОСОБА_10 була досягнута домовленність, що передбачені та обумовлені платежі за будинок вона може вносити в касу бухгалтерії підприємства, яке належало ОСОБА_9, де працювали відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Позивачка ОСОБА_7 згідно графіку та домовленостей вносила грошові кошти ,а на підтвердження їх отримувала квитанції до прибуткового касового ордеру, які видавалися за підписом ОСОБА_8 та ОСОБА_3, а отримувач ОСОБА_9 Фактично згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру згідно розрахунків долучених до змінених позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_3 отримано 894359,17 гривень. Прибуткові касові ордери, договір від 01.09.2010 року, доповнення до договору без дати, акт приймання-передачі будинку від 01.09.2010 року свідчать про існування договірних відносин та намірів сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 житлового будинку за адресою: м.Генічеськ, вул. Козинця, 38.

25.02.2011 року ОСОБА_9 помер. Відповідно до свідоцтва від 11.04.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_11 спадкоємцем померлого ОСОБА_9 на підставі заповіту від 07.02.2011 року є ОСОБА_5 Спірний будинок відповідно до свідоцтва про право на спадщину належить відповідачці ОСОБА_5. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).До складу спадщини входять всі права і обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов»язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Відповідачка ОСОБА_5 прийнявши спадщину від померлого ОСОБА_9, прийняла його зобов»язання перед третіми особами, зокрема перед позивачем ОСОБА_7 щодо повернення сум, отриманих в якості авансу в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу. Крім того, відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів, починаючи з 01.03.2011 року, прибуткові касові ордери про отримання коштів на загальну суму 48000 гривень за березень місяць 2011 року та за квітень 2011 року 33000 гривень вже виписувались від імені ОСОБА_5, яка на той час була фізичною особою підприємцем, що підтверджує перехід зобов»язань щодо отримання коштів в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу. Оскільки відповідачі по справі мали узгоджені та спільні дії, тому відповідно до ст.541 ЦК України повинні нести солідарний обов»язок щодо повернення грошових коштів позивачці ОСОБА_7

У відповідності до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Підставою для застосування ст.1048 є ст.536 ЦК України, яка передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, тому враховуючи вищезазначені норми закону, відповідачі мають сплатити проценти за час користування чужими коштами, розмір, яких становить-Макарова Н.О. за період користування чужими коштами з 20.07.2010 по 28.02.2015 року має сплатити проценти в розмірі 2683,36 дол.США, нарахованих на отримані нею 7000 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ станом на 02.10.2010 року (2657,8496)-71319,75 гривень; за період користування чужими грошовими коштами з 01.09.2010 по 31.01.2015 року має сплатити проценти в розмірі 117724,05 гривень, нарахованих на отримані нею 348000,0 гривень, а всього 189043,80 гривень, ОСОБА_8 за період користування чужими коштами - з 20.07.2010 по 28.02.2015 року має сплатити проценти в розмірі 5150,25 дол.США, нарахованих на отримані нею 13500 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ станом на 02.10.2010 року (2657,8496)-136885,90 гривень, що підтверджується наданим розрахунком долученим до заяви про зміну позовних вимог під номером 3,4,5.

Вважає змінені позовні вимоги законними і обгрунтованими, які підлягають задоволенню солідарно з відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_7 Просив задовольнити позов.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_12 ОСОБА_4 заявлені, а в подальшому змінені позовні вимоги позивачки і її представника не визнала, так як вважає позов необгрунтований та безпідставний, а також відсутні докази на підтвердження зазначених обставин у позові. Свої заперечення обгрунтувала наступним. Позивачка ОСОБА_7 стверджує, що в рахунок придбання будинку 38 по вул.Козинця в м.Генічеську, який належав ОСОБА_9, померлому 25.02.2011 року, нею були передані грошові кошти ОСОБА_3 та ОСОБА_8, при цьому надає договір оренди нежилого приміщення від 01.09.2010 року, де сторонами договору зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_9, однак ними не підписаний, що свідчить про те, що він не був укладений. Позивачка не надала жодного документу підписаного ОСОБА_10 або ОСОБА_5, у зв»язку з чим взагалі не зрозуміло, що є предметом та підставою позову. При цьому позивач посилається у позові на ч.2 ст.570 ЦК України, яка на дані правовідносини не поширюється, оскільки між позивачкою та відповідачами, та також між позивачкою та ОСОБА_10 відсутні будь-які зобов»язальні правовідносини. Відсутній документ, будь то попередній договір купівлі-продажу, авансу, розписка , інший договір, які б це підтверджували. Стосовно наданої позивачем копії договору про оренду нежилого приміщення від 01.09.2010 року, то: підпис у договорі ОСОБА_9 не належить, оскільки виконаний іншою особою, договір не прошитий, не пронумерований, не підписаний орендарем, як і акт приймання-передачі (що було встановлено рішення апеляційного суду Херсонської області від 24.04.2013 року по справі №22-ц/791/1121/2013, що міститься в матеріалах справи, доданий до договору додаток «Доповнення до договору про оренду, про викуп приватного будинку по вул.Козинця,38 без дати не може бути його додатком, оскільки стосується приватного будинку, а не нежилих приміщень; акт приймання-передачі згідно договору про викуп і оренду жилого будинку по вул.Козинця,38 також не співпадає з назвою договору про оренду нежилого приміщення від 01.09.2010 року. Таким чином, надані позивачкою додаток та акт не відноситься до договору, оскільки мають різну назву договорів, у них зазначений різний предмет договору та різні об»єкти договору. Все на що, посилається позивачка, це показання свідків, які не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.58,59 ЦПК України. Не може стверджуватись показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом встановлено письмову форму. Надані позивачкою прибуткові-касові ордери нібито від ОСОБА_9 та ОСОБА_5 де не міститься їх підписів, взагалі не можуть розглядатися як докази на підтвердження передачі грошових коштів, оскільки таких прибутково-касових ордерів можна виписати будь-яку кількість, на будь-яке ім'я і на будь-яку суму. Крім того в приходно-касових ордерах вказується валюта долари США, хоча єдиною платіжною одиницею в Україні є гривня. Крім того, згідно з загальними положеннями про зобов'язання відповідальність за зобов»язанням несе сторона у зобов»язанні. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не були стороною будь-якого договору та відповідно стороною у зобов»язанні щодо викупу, купівлі-продажу, інших операцій стосовно нерухомого майна, яке їм не належало, тому ніяких обов'язків відносно ОСОБА_7 не набували. Статтею 526 ЦК України встановлено загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів так і предмета, строку чи терміну, способу і місцю виконання, передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Однією із умов належного виконання зобов'язання є його виконання належними суб'єктами. Частиною першою ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов»язанні є боржник і кредитор. Статтею 527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов'язаний особисто виконати зобов'язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом. Переадресування виконання боржником іншій особі можливе, якщо кредитор уповноважить на ці дії іншу особу. Кредитор має можливість уповноважити інші особу на прийняття виконання за забов'язанням, якщо зазначить про це у договорі чи у виданій довіренності. Позивачці було відомо про відсутність у ОСОБА_3, ОСОБА_8 належним чином оформлених повноважень на прийняття коштів від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_5, що відповідно виключало можливість внесення нею коштів не уповноваженим на їх прийняття особам і підтверджує безгрошовість цих відносин. Крім того, про неналежне оформлення прибутково-касових ордерів свідчить відсутність печатки ОСОБА_9 та ОСОБА_5, касові ордери видані від імені фізичної особи, а не підприємства (підприємця), як це передбачено п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Також стосовно пред'явлення вимог щодо стягнення процентів за користування грошима, вважає необгрунтованою та безпідставною, оскільки не зрозуміло чим обгрунтовуються нарахування процентів і на підставі якої норми матеріального права. Позивачкою та її представником вказується, що підставою для обрахування процентів передбачено ст.1048 та 536 ЦК України, однак не зрозуміло хто є позикодавцем, а хто є позичальником у розумінні ст.1048 ЦК України, хто є боржником, хто є кредитором у розумінні ст.536 ЦК України. Не зазначено коли ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 стали боржниками, кредиторами, позичальниками, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачки ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_6 також не визнав заявлені та змінені позовні вимоги відносно ОСОБА_5, заперечував в їх задоволенні, посилаючись на безпідставність на необгрунтованість заявлених позовних вимог до відповідачки ОСОБА_5 Повністю підтримав пояснення і підстави заперечння позову викладені представником відповідачів ОСОБА_4 Стосовно заявлених позовних вимог до ОСОБА_5, як до спадкоємиці, вважає, що позивачка пропустила строк вимоги, оскільки відповідно до ст.1281 ч.2 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Враховуючи, що ОСОБА_7 про день відкриття спадщини і день смерті ОСОБА_9 дізналася в день смерті 25.02.2011 року, то строк пред'явлення вимоги минув 25.08.2011 року, тому це є разом з іншими підставою для відмови в задоволенні позову позивачки ОСОБА_7 до ОСОБА_5 Просив також відмовити в задоволені позову.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було укладено договір оренди житлового будинку №38 по вул.Козинця у м.Генічеську з подальшим викупом у розстрочку строком на 1 рік і 6 місяців, з щомісячною орендною платою в розмірі 2000 гривень. Загальна сума його вартості, яка підлягала сплаті протягом вказаного терміну складає 200000 доларів США. Договором також передбачалось,що ОСОБА_7 зобов'язана сплатити ОСОБА_9 початковий внесок в сумі 60000 доларів США, а також протягом 2010 року сплатити за викуп орендованого майна 40000 доларів США, протягом 2011 року - 85000 доларів США, протягом 2012-15000 доларів США. Після сплати орендадовцю 200000 доларів США житловий будинок мав перейти у власність ОСОБА_7 Виходячи з домовленностей між ОСОБА_10 і ОСОБА_7 сторони за цим договором частково виконали його-Разумний П.Ф. передав позивачці ОСОБА_7 згідно акту прийому-передачі від 01 вересня 2010 року належний йому житловий будинок з господарчими спорудами №38 по вул.Козинця у м.Генічеську, а ОСОБА_13 сплачувала грошові кошти, що підтверджується приходними касовими ордерами та графіком викупу будинку, які містяться ( в т.1 а.с.5-43,93-100) . Позивачкою згідно наданих до суду квитанцій до приходного касового ордеру внесено за викуп житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами через ОСОБА_8 1500 гривень та 13500 доларів США, а через ОСОБА_3 348000 гривень та 7000 доларів США. За офіційним курсом НБУ станом на 02.10.2010 року (2657,8496) 7000 доларів США становить 186049,47 гривень, відповідно -13500 доларів США - 358809,70 гривень. Також судом встановлено, що дійсно ОСОБА_8 і ОСОБА_3 являлися працівниками у ОСОБА_9, що не заперечувалось представником відповідачів ОСОБА_14, також в судовому засіданні дані обставини підтвердив свідок ОСОБА_15 Даний свідок в судовому засіданні пояснив, що йому було відомо, що в 2010 році позивачка ОСОБА_7, хотіла викупити будинок «Амстердам», в якому вона деякий час проживала, однак зрозумівши, що не зможе його викупити, домовилась з ОСОБА_10, який являється його батьком, про викуп іншого будинку в м.Генічеську по ву.Козинця, 38, власником якого він являвся. Йому достовірно це було відомо, оскільки дана ситуація обговорювалась в його присутності з батьком. Також підтвердив, що кошти за викуп будинку вносились ОСОБА_7 через бухгалтера ОСОБА_8 та касира ОСОБА_3 Були випадки, коли в його присутності приймалися кошти за викуп будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_8 від ОСОБА_7 ОСОБА_6 особи приймали і інші платежі від інших осіб, в тому числі і від нього, оскільки батько його був дуже зайнятою особою, він повністю довіряв ОСОБА_3 та ОСОБА_8 і між ними існувала така домовленність. Також дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_8 надані ними судді Генічеського районного суду Постол В.С. (т.2 а.с.116,117). Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_8, вони підтверджують, що виписували касові ордери до прибуткового касового ордеру за вказівкою ОСОБА_9, однак грошові кошти їм не передавались, що підтверджує достовірність квитанцій до прибуткових касових ордерів і спростовують заперечення представника відповідачів ОСОБА_4, стосовно неналежності даних доказів. Судом також встановлено, що дати та суми грошей, зазначені в квитанціях до прибуткового касового ордеру в цілому відповідають датам та сумам грошей, зазначених у графіках внесення грошових коштів за викуп будинку по вул.Козинця, 38 у м.Генічеську.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобовязанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобовязання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо ж зобовязання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобовязання). Набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином виходячи із тексту договору оренди від 01.09.2010 року та доповнення до нього без дати, акту прийому передачі, судом вбачається, що він містить умови договору оренди житла з подальшим його викупом.

У відповідності до ст.810-1 ЦК України оренда житла з викупом є особливим видом найму (оренди) житла. Договір оренди житла з викупом в розумінні ст.ст.810-1, 811 ЦК України не відбувся як юридичний факт. Однак виходячи із домовленностей між ОСОБА_10 і ОСОБА_7, що підтверджується вищезазначеними доказами позивача сторони за цим договором частково виконали його - ОСОБА_9 передав позивачці житловий будинок по вул.Козинця, 38 у м.Генічеську, що підтверджується актом передачі від 01.09.2010 року, а ОСОБА_7 сплачувала грошові кошти, що підтверджується приходними касовими ордерами та графіками викупу будинку. Дані касові ордери підтверджують отримання від позивачки ОСОБА_7 грошових коштів. Тобто суд вважає, що між сторонами виникли зобов»язання, одна сторона ОСОБА_10 зобов'язався передати у власність житловий будинок за адресою м.Генічеськ вул.Козинця, 38, а позивачка прийняла сплатити за нього обумовлені між ними грошові кошти. Безгрошовість цих документів, та неналежне їх оформлення, на що вказували представники відповідачів ними не доведено, як і не спростовано достовірність існування графіка викупу житлового будинку позивачкою ОСОБА_7 Також не доведено в судовому засіданні відповідачами фіктивність розпорядження ОСОБА_9 і ОСОБА_7 щодо викупу спірного житлового будинку за адресою м.Генічеськ вул.Козинця,38.

У відповідності до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З урахуванням встановлення в судовому засіданні обставин, що між ОСОБА_10 і позивачкою ОСОБА_7. була домовленність на укладення договору купівлі-продажу та існування між ними певних зобов'язань і на забезпечення даного зобов»язання була сплата грошових коштів у порядку і формі, яка була досягнута сторонами, суд вважає, що належним відповідачем стосовно повернення грошових коштів сплачених ОСОБА_9 через ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в якості авансових платежів за укладення в майбутньому договору купівлю-продажу житлового будинку за адресою м.Генічеськ вул.Козинця, 38, є ОСОБА_5, оскільки вона являється особою, яка прийняла спадщину від померлого ОСОБА_9 і відповідно прийняла його зобов»язання перед третіми особами зокрема перед позивачкою ОСОБА_7, щодо повернення сум, отриманих в якості авансу в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу, який не відбувся не з вини позивачки. Підтвердження цього є той факт, що починаючи з 01.03.2011 року прибуткові касові ордери про отримання грошових коштів в рахунок викупу житлового будинку вже виписувались від імені ОСОБА_5 Так, було виписано в такій формі та через тих же самих осіб на загальну суму 48000 гривень за березень 2011 року , та 33000 гривень за квітень 2011 року. Дані обставини відповідачкою ОСОБА_5 не спростовані в судовому засіданні. Відповідачкою ОСОБА_5 та її представником заперечувалось тільки те, що позивачка ОСОБА_7 пропустила строк вимоги, як від спадкоємця відповідно до вимог ст.1281 ЦК України. Однак суд вважає, що позивачка ОСОБА_7 не пропустила даний строк, оскільки ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок за адресою м.Генічеськ, вул.Козинця, 38 17.09.2012 року. Позивачка ОСОБА_7 проживала в даному будинку і намагалась врегулювати дане питання з ОСОБА_5, а звернулась до суду з позовом 26.06.2013 року, який розглядається по теперішнього часу, раніше зверталась до правоохоронних органів з даних питань, що свідчить про те, що позивачка намагалась повернути сплачені кошти. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, однак суд вважає частково, а саме ОСОБА_5Підстав для стягнення коштів з відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 суд не вбачає, з мотивів викладених судом в мотивувальній частині рішення.

Стосовно заявлених позовних про стягнення процентів за користування коштами суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки частиною 2 статті 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За обставин, на які посилається позивач, договором, законом або іншим актом цивільного законодавства розмір процентів за користування грошима не передбачено.

У відповідності до ст.141 ч.1 ЦПК України примусовому стягненню підлягають понесені позивачем судові витрати в сумі 3441 гривня .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.11, 177, 509, 570 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265, 268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_16 Володимирівни - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, інд.платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 894359 гривень 17 копійок та судові витрати в сумі 3441 гривня.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, інд.платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 нарахованих процентів за користування чужими коштами відмовити .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих грошових коштів та нарахованих процентів відмовити.

На рішення може бути апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя: Н.Б.Венглєвська