Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1295/17 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/1295/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 9 лютого 2018 року, постановлене під головуванням судді Дубовік О. М..,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив визнати майно спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2, поділити це майно, визнавши за ним право власності на: 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1; 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,2482 га, розташованої за вказаною адресою, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0, 4000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Корчак Житомирського району Житомирської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що дане нерухоме майно придбане ним за ОСОБА_2 за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Окрім того, просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 497432 грн. 94 грн. боргових зобов'язань за кредитними договорами, які сплачених ним на користь АТ "ОТП Банк''.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 9 лютого 2018 року позов задоволено.

Визнано об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2: житловий будинок, загальною площею 320,2 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в с.Корчак, Житомирського району, Житомирської області; земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, площею 0,2482 га та земельну ділянку, площею 0,4 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, призначену для ведення особистого селянського господарства.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_3 в с. Корчак Житомирського району Житомирської області, загальною площею 320,3 кв. м.; на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, яка знаходиться під житловим будинком по АДРЕСА_4 у с.Корчак Житомирського району Житомирської області; на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,4 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Корчак Житомирського району Житомирської області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 497432 грн. 94 коп. боргових зобов'язань за кредитними договорами від 20 березня 2007 року та від 03 грудня 2007 року, сплачених ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП Банк".

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 13300,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що судом проведено розгляд справи без її участі, чим позбавлено можливості надати докази, які мають значення для вирішення справи.

Зазначає, що вона постійно перебуває на сході України, в зоні АТО в якості інструктора-волонтера, а тому не мала можливості приймати участь у розгляді справи у зв'язку з чим просила суд першої інстанції зупинити провадження. Крім того, судом не з'ясовано, які саме речі були придбані подружжям за спільні кошти, а які за особисті.

Стверджує, що між нею та її колишнім чоловіком укладено нотаріально посвідчений договір, зі змісту якого вбачається, що майно, наявне у подружжя, придбане за рахунок її особистих коштів. У зв'язку з постійним перебуванням в зоні АТО вона не має можливості надати зазначений договір суду.

В судовому засіданні представник позивача не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 6 серпня 1982 року по 5 березня 2012 року.

Згідно з договором купівлі-продажу від 20 липня 1995 року відповідач придбала незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_5, який 25 липня 2002 року введений в експлуатацію. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до державного акта, серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення виконкому Корчацької сільської ради від 20 липня 1995 року № 32, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, площею 0,2482 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (т.1 а.с.20).

29 лютого 2008 року ОСОБА_2 придбано у власність земельну ділянку, площею 0,400 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території с.Корчак Житомирського району Житомирської області, про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Доброльожею В. В., зареєстрований в реєстрі за № 1298 (т.1 а.с.88).

На підставі зазначеного договору купівлі- продажу ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив письмово свою згоду щодо придбання за рахунок спільних коштів /сімейного бюджету ОСОБА_2 вищевказаної земельної ділянки (т. 1 а.с. 89).

20 березня 2007 року між ПАТ " ОТП Банк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № CNL-010/020/2007, згідно з яким відповідач отримала в кредит у розмірі 26400 доларів США (т. 1 а.с. 90-93). Додатковим договором № 1 від 28 вересня 2011 року було змінено валюту кредиту на гривню, у зав'язку з чим розмір боргу становив 116305,20 грн (т. 1 а.с. 94-95).

Також судом встановлено, що з грудня 2007 року між ПАТ " ОТП Банк" та ОСОБА_2 укладений договір про надання останній кредиту у розмірі 121324,65 швейцарських франків.

Досліджені судом квитанції та платіжні доручення свідчать про те, що відповідачем сплачені кошти в рахунок погашення боргу за вказаними кредитними угодами в розмірі 994865 грн.88 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказане нерухоме майно набуте подружжям за час шлюбу та є спільною сумісною власністю сторін.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення 1/2 частини сплачених позивачем коштів в рахунок погашення боргових зобов'язань ОСОБА_2 за кредитними договорами, суд виходив з того, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки житловий будинок, розташований в с. Корчак по вул. Л. Українки,№7, а також земельна ділянка, площею 0,4000, яка знаходиться в с. Корчак Житомирського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, придбані під час перебування сторін у зареєстрованому, суд дійшов вірного висновку про те, що дане майно є спільною сумісною власністю сторін, визнавши за позивачем право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку та земельної ділянки.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої під житловим будинком по вул. Л. України,№7 в с. Корчак.

Так, законодавство, яке було чинним на час видачі державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, не містило норму, яка передбачала, що земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначене правило було закріплене у частині 5, якою статтю 61 СК України доповнено згідно із Законом України №2913-VI від 11 січня 2011 року. Даний Закон України набув чинності з 9 лютого 2011 року. На підставі Закону України від 17 травня 2012 року, який набув чинності з 13 червня 2012 року, частину 5 статті 61 СК України виключено.

Проте, на вказаній земельній ділянці розташований будинок, який є спільною сумісною власністю сторін й право власності на 1/2 його частину визнано за позивачем. Таким чином, відповідно до ст.ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України право власності на 1/2 частину даної земельної ділянки, розташованої під житловим будинком, переходить до позивача.

За правилами ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Враховуючи ту обставину, що після розірвання шлюбу позивачем за власні кошти здійснювалось погашення спільного боргу подружжя, суд обґрунтовано стягнув із ОСОБА_2 497432 грн. 94 коп.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 9 лютого 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуюча Судді: