Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 520/7491/16

провадження № 61-28706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство садівників «Зелений мис»,

третя особа - голова правління товариства садівників «Зелений мис» Вінницька Ганна Михайлівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства садівників «Зелений мис» на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року у складі суддів: Погорєлової С. О., Калараш А. А., Заїкін А. П.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 частини першої розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до товариства садівників «Зелений мис» (далі - ТС «Зелений мис») про визнання недійсним наказу про звільнення № 2-к від 30 травня 2016 року, наказу про внесення змін № 3-к від 31 липня 2016 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30 травня 2016 року по дату поновлення на роботі з утриманням податків та інших обов'язкових платежів, стягнення моральної шкоди у розмірі 20 тис. грн.

Зазначала, що з 01 вересня 2014 року вона працювала у відповідача на посаді бухгалтера-касира. Наказом № 2-к 30 травня 2016 року її звільнено з посади у зв'язку із втратою довір'я. Звільнення є незаконним, оскільки не було встановлено факту вчинення нею правопорушень, крім того відсутній акт про порушення умов праці.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час розгляду даної справи суд приймає до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, згідно якої, вирішуючи під час розгляду судової справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. В ході розгляду справи судом досліджено посадову інструкцію касира ТС «Зелений мис», відповідно до пункту 3.5 якої касир зобов'язаний на вимогу ревізійної комісії надати комісії всі необхідні документи у межах своєї компетенції. Згідно акта, складеного 21 травня 2016 року Головою Правління ТС «Зелений мис» та членами Правління «Зелений мис», під час проведення засідання Правління ТС «Зелений мис», до участі в якому були запрошені члени Ревізійної комісії та бухгалтер-касир ОСОБА_1, було встановлено факт відмови ОСОБА_1 виконати розпорядження Голови Правління в частині зобов'язання надати для огляду і ознайомлення оригінали первинної документації, пов'язаної з роботою каси ТС «Зелений мис» за період 2014, 2015, 2016 звітних років. У ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 не оспорювала того факту, що 21 травня 2016 року її попереджено про необхідність передачі Правлінню та Ревізійній комісії ТС «Зелений мис» первинної касової документації. Однак, позивач не довіряла вказаним органам, так як не визнає їх повноважень, оскільки позивачу та її чоловіку, який раніше входив до складу Правління ТС «Зелений мис», погрожували. Таким чином, судом встановлено, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи представника відповідача щодо наявності винних дій позивача ОСОБА_1, які проявилися у формі умисної бездіяльності, навмисного ігнорування розпоряджень Правління товариства, Голови Правління товариства та приховуванні касової документації Товариства, і які були направлені на унеможливлення ознайомлення Правління та Ревізійної комісії зі станом бухгалтерської, касової та іншої фінансової документації товариства. Інші позовні вимоги ОСОБА_1 є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, а тому позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ ТС «Зелений мис» № 2-к від 30 травня 2016 року про звільнення бухгалтера - касира ОСОБА_1 за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді бухгалтера - касира ТС «Зелений мис». Стягнуто з ТС «Зелений мис» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 489 грн 12 коп. без урахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт. Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відносилася до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності. У судовому засіданні позивач пояснила, що вона вважала Головою Правління ТС «Зелений мис» ОСОБА_3, з яким підписувала посадову інструкцію бухгалтера-касира ТС «Зелений мис». Після подій 21 травня 2016 року та 25 травня 2016 року, коли було обрано Головою Правління ТС «Зелений мис» Вінницьку Г. М., позивач особисто передала усю бухгалтерську документацію ОСОБА_3 як повноважному (на її думку) Голові Правління ТС «Зелений мис». При цьому вказала, що залишок готівкових коштів у розмірі 4 749 грн вона перерахувала згідно квитанції, копію якої надала у судовому засіданні до матеріалів справи. Згідно пояснень ОСОБА_3, які він надав в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 передала йому всі документи, що були у неї в наявності, які стосуються діяльності товариства. В 2016 році заведена кримінальна справа за фактом зловживання своїми обов'язками попереднім керівництвом товариства, у зв'язку із цим слідчим було витребувано всі документи щодо діяльності Правління. В квітні 2016 року нове керівництво вимагало у ОСОБА_1 всі документи щодо діяльності товариства, яких у неї не було. З урахуванням наведеного, відповідачем не доведено умисної бездіяльності, навмисного ігнорування розпоряджень Правління товариства та Голови Правління товариства, приховування касової документації бухгалтером - касиром товариства ОСОБА_1Суд першої інстанції не врахував, що сам по собі факт ненадання або часткового надання Голові Правління та членам Правління для ознайомлення первинної бухгалтерської документації не можна віднести до корисливих правопорушень, а відтак такі порушення трудової дисципліни не можуть бути підставою для звільнення її із роботи у зв'язку із втратою довір'я.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТС «Зелений мис»просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що в основу прийняття оскаржуваного рішення апеляційного суду покладено висновок щодо обов'язкової наявності в діях позивача ознак корисного правопорушення як необхідної підстави для звільнення ОСОБА_1 з роботи. Разом з тим, звільнення з підстав втрати довір'я може бути визнане обґрунтованим, якщо працівник, який обслуговує грошові або товарні цінності, вчинив умисно або з необережності такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я. Таким чином, законодавчо допустимим є звільнення працівника за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України як у випадку вчинення таким працівником відповідних дій умисно, так і у випадку необережних дій працівника.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що 14 травня 2016 року у самовільному порядку обрано новий склад Правління товариства, яке витребувало у неї та головного бухгалтера документи фінансового характеру, проте не ознайомило їх із протоколом рішення загальних зборів ТС «Зелений мис» щодо зміни керівництва товариством. Крім того, не було уточнено, які конкретно документи необхідно передати. Майже всі документи фінансового характеру вона передала 23 квітня 2016 року (попередньому) голові Правління ОСОБА_3

22 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Суди установили, що з 01 вересня 2014 року ОСОБА_1 працювала у відповідача на посаді бухгалтера-касира.

Згідно протоколу засідання Правління ТС «Зелений мис» від 25 травня 2016 року № 25/05/16 бухгалтеру-касиру ОСОБА_1 висловлено недовіру через її винні дії, які проявилися у формі умисної бездіяльності, навмисного ігнорування розпоряджень Правління Товариства та Голови Правління Товариства та приховуванні касової документації Товариства, і які були направлені на унеможливлення ознайомлення Правління Товариства та Ревізійної комісії Товариства зі станом бухгалтерської, касової та іншої фінансової документації.

30 травня 2016 року Головою Правління ТС «Зелений мис» направлено ОСОБА_1 повідомлення про звільнення її із займаної посади на підставі наказу № 2-к від 30 травня 2016 року, запропоновано з'явитися до ТС «Зелений мис» з метою отримання трудової книжки та повного розрахунку.

В день звільнення ОСОБА_1 перебувала на лікарняному по 08 червня 2016 року, у зв'язку з чим ТС «Зелений мис 31 липня 2016 року прийнято наказ № 3-к, яким внесено зміни до наказу Голови Правління ТС «Зелений мис» № 2-к від 30 травня 2016 року, а саме: замінено дату звільнення ОСОБА_1 із 30 травня 2016 року на 09 червня 2016 року.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом, тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16.

Не оспорюються сторонами обставини про те, що ОСОБА_1 як бухгалтер-касир відноситься до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності; виконання нею трудових обов'язків носить відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Відповідно до посадової інструкції касира ТС «Зелений мис», затвердженої 30 серпня 2014 року Головою ТС «Зелений мис» ОСОБА_3, ОСОБА_1 зобов'язана знати та суворо виконувати правила прийому, обліку, зберігання і видачі грошових коштів, порядок оформлення прибуткових і видаткових документів, ведення касових операцій, порядок проведення інвентаризацій майна і зобов'язань товариства; суворо дотримуватися фінансової дисципліни; здійснювати своєчасно операції за платіжними відомостями, прибутковими касовими ордерами або квитанціями; своєчасно та точно складати щомісячні, щоквартальні та річні касові звіти та надавати їх бухгалтеру; на вимогу Ревізійної комісії надати їй всі необхідні документи у межах своєї компетенції.

Згідно акта, складеного 21 травня 2016 року Головою Правління ТС «Зелений мис» та членами Правління «Зелений мис», під час проведення засідання Правління ТС «Зелений мис», до участі в якому були запрошені члени Ревізійної комісії та бухгалтер-касир ОСОБА_1, встановлено факт відмови ОСОБА_1 виконати розпорядження Голови Правління в частині зобов'язання надати для огляду і ознайомлення оригінали первинної документації, пов'язаної з роботою каси ТС «Зелений мис» за період 2014, 2015, 2016 звітних років.

Позивач аргументувала свої дії недовірою новому складу Правління товариства, сформованому за її переконанням незаконно.

Саме ці порушення трудових обов'язків ОСОБА_1 унеможливили у подальшому довірити їй роботу з коштами підприємства, тобто призвели до втрати довір'я до неї з боку роботодавця.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом, тощо), вчинив як умисно, так із необережності дії, що дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я. Форма вчинення таких дій - корисливий злочин чи інше порушення трудових обов'язків - не є кваліфікуючою ознакою зазначеної підстави звільнення працівника.

Таким чином, висновки апеляційного суду про те, що обов'язковою умовою для звільнення працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України є умисна дія працівника, що полягає у вчиненні корисливого правопорушення, є помилковими.

Отже, видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 у зв'язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України), ТС «Зелений мис» діяло відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Апеляційний суд скасував судове рішення, що відповідає закону, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що згідно статті 413 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції і залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства садівників «Зелений мис» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року скасувати.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик