Справа № 373/941/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся з позовом до суду в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором № б/н від 04.12.2012 та просить стягнути із відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у загальному розмірі 114 412,29 грн., а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору при подачі позову до суду у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 04 грудня 2012 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами банку»,що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він підтвердив своїм підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 28.02.2018 становить 114 412,29 грн., що складається із заборгованості за кредитом 3 124,46 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 106 155,01 грн., заборгованості за пенею та комісією 5 132,82 грн.

Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 12 липня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та розяснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов.

Проте, відповідачем рекомендований лист із матеріалами позовної заяви та ухвалою про відкриття провадження повернувся на адресу суду з відміткою працівника відділу звязку «Інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення».

Ухвалою суду від 25.07.2018 справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Інших доказів, що підтверджували позовні вимоги не надав. Натомість інший представник позивача направив до суду електронною поштою виписку з рахунку відповідача. Будь-якого клопотання про прийняття зазначеного документу в якості доказу суду не надав. Зазначений документ судом був визнаний неналежним доказом, оскільки він не засвідчений в установленому законом порядку.

Окрім того, представник позивача ОСОБА_2 не зміг в судовому засіданні пояснити суду природу змісту цього документу. За своїм змістом ця виписка із рахунку клієнта банку містить специфічні позначення та символи, що унеможливлюють їх ідентифікацію судом, а потребують спеціальних знань. Неможливість встановлення судом надходжень та витрат з банківського рахунку клієнта банку унеможливлює здійснення судом розрахунку правильності нарахування позивачем суми заборгованості, пені, комісії тощо, що є предметом позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи 23.10.2018 о 16:30 год. та 08.11.2018 о 16:00 год. був двічі повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання ним поштової кореспонденції із суду.

За правилами п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, йому відомо про розгляд даної справи в суді, відзив на позовну заяву, а також заяву про причини неявки в судове засідання та розгляд справи без його участі відповідач до суду не направив. Відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне.

04.12.2012 між КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір № б/н у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що представник позивача підтверджує заявою від 04.12.2012 ОСОБА_3 про оформлення на своє ім?я зарплатного пакету, а також довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_3 по картрахунку 450143 від 04.12.2012.

Відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій зазначив, що він ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг у Приватбанку та підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 вказаного ОСОБА_5 відповідач, як клієнт, був зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію згідно умов ОСОБА_5.

Крім того, пунктом 2.1.1.5.6 передбачено, що у випадку невиконання зобовязань по ОСОБА_5, клієнт зобовязаний на вимогу Банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплату винагороди банку.

За умовами укладеного ОСОБА_5 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі зазначеному в Тарифах, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що врегульовано п. 2.1.1.12.6 ОСОБА_5.

Згідно з п. 1.1.3.2.3ОСОБА_5 має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому у сторін ОСОБА_5 виникають обов?язки, зокрема у кредитора, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), інформування позичальника, не менше чим за сім днів до введення змін, шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених у п. 1.1.3.1.9 ОСОБА_5, за умовами якого ОСОБА_5 зобовязаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Приват24 виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking ОСОБА_5 надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень.

У разі виникнення прострочених зобов?язань відповідно п. 2.1.1.12.6.1 ОСОБА_5, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов?язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 ОСОБА_5.

Як вбачається з наданого представником позивача ОСОБА_6 заборгованості за договором № б/н від 04.12.2012, укладеного між сторонами станом на 28.02.2018, за наданим кредитом відбулося сім погашень на загальну суму 1 245,34 грн.

Банком, відповідно до наданого ОСОБА_6 станом на 28.02.2018 розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості тричі змінювався із 30,00 % до 34,8% та до 43,2%.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору банком станом на 28.02.2018 нараховано заборгованість за кредитом 3 124,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 106 155,01 грн., заборгованість за пенею та комісією 5 132,82 грн., а всього на загальну суму 114 412,29 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В даному випадку сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором.

За нормою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч даним нормам закону представником позивача не наведено достатньо доказів, які б давали суду підстави для задоволення позовних вимог, оскільки заява-анкета про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання зарплатного пакету, яка незважаючи на те, що підписана відповідачем, не містить даних яка банківська картка була оформлена, який встановлено кредитний ліміт, строк дії картки, графа «Пам?ятку клієнта, яка містить Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування отримав і ознайомився з її змістом під підпис» не відмічена позначкою відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та розрахунок заборгованості, не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів та не вказують умови, на яких укладено кредитний договір.

Будь-яких належних доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки «Універсальна» чи будь-якої іншої картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім?я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), так як за нормами п. 2 ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей, позивачем не надано. Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості.

Як вбачається з наданої суду копії витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, пунктом 2.1.1.5.5 передбачено, що у випадку невиконання зобовязань по договору, клієнт зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про направлення банком відповідачу вимоги про виконання ним зобовязання по поверненню кредиту, що свідчить про невиконання самим банком умов договору, а факт невиконання боржником умов договору за таких обставин є недоведеним.

Крім того, представником позивача не наведено доказів інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідача про зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків не менше ніж за 7 днів до введення змін, як це передбачено укладеним між ними кредитним договором, а саме, п. 1.1.3.2.3.

Також всупереч п. 1.1.3.1.9 ОСОБА_5, за яким ОСОБА_5 зобовязаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками, судом не добуто доказів виконання Банком даної умови. А саме, в суді не виявилося за можливе дослідити з наданої суду копії вказаної заяви, яким же способом власник виписки інформувався Банком про стан картрахунків. Адже, як вбачається з наданого суду ОСОБА_6 заборгованості за договором № б/н від 04.12.2012, укладеного між сторонами, в період дії даного договору тричі збільшувалась процентна ставка (поточна і прострочена заборгованість).

Таким чином, позивач, змінивши розмір процентів за договором, фактично змінив умови кредитного договору, не надавши суду доказів його укладення між сторонами по справі.

Частина 1 ст. 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом.

При цьому, згідно ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15, згідно якої умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника.

Також суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена і у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15.

Із розрахунків заборгованості, наданих позивачем, не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких розяснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить. Незрозуміло, на яких підставах позивачем нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом, сума якої є нереально завищеною та неспівмірною із самою сумою кредиту. Крім того, сам розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судовий збір у розмірі 1762,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055 ЦК України, згідно ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2018.

Суддя О. І. Рева