Провадження № 2/234/598/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання Пагуліч Д.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального автотранспортного підприємства 052810 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи: ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство «Стархова Компанія «Провідна», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.11.2017р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 13 червня 2016 року ОСОБА_4, третя особа у справі, керував автомобілем ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, який належить Комунальному автотранспортному підприємству 052810 (надалі КАТП-052810), відповідачу у справі, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1, та рухався по вулиці О.Тихого у м.Краматорськ Донецької області, з боку м.Словянськ у напрямку м.Дружківка. В районі ЛЕП №120, рухаючись по крайній правій смузі, став перестроюватись на крайню ліву смугу, при цьому не переконався, що це буде безпечним, і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху у попутному напрямку, та не надав дорогу його (ОСОБА_1Б.) автомобілю марки Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку по смузі, на яку він (ОСОБА_4І.) перестроювався. Внаслідок чого, вказані автомобілі зіткнулися та отримали механічні пошкодження. З посиланням на ст.1172 ч.1 ЦК України вважає, що належним відповідачем є саме володілець транспортного засобу автомобілю ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, а саме, КАТП-052810. Зазначає, що постановою Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016р встановлено, що він (ОСОБА_1Б.) Правил Дорожнього руху України під час вищевказаного ДТП, яка відбулась 13.06.2016р - не порушував. Таким чином, його вина у скоєнні ДТП та спричиненні шкоди відповідачеві відсутня, що підтверджується висновком експерта за №2/19-39 від 27.09.2016р. Також, зазначає, що постановою Краматорського міського суду від 14.07.2017р провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП закрито у звязку зі спливом строку накладення стягнення. Проте в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 приймав участь у ДТП за участю транспортних засобів ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_3 (під керуванням третьої особи ОСОБА_4І.), та Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 (під керуванням ОСОБА_1Б.) та вказаний факт ОСОБА_4 не заперечував. Таким чином, всі фактори вказують на те, що останній є виним у спричиненні йому (ОСОБА_1Б.) матеріальної шкоди. Просить стягнути з КАТП-052810 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 228 066,64грн, та сплачений судовий збір в розмірі 2 280,66грн, а всього 230 347,30грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та надав суду пояснення, аналогічні тим, що зазначені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов ОСОБА_1 цілком та додатково пояснив, що в постанові від 20.01.2016р по справі №6-2808цс15 Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. З посиланням на ст.636 ч.ч.1, 4 ЦК України вказує, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Законодавство надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує його одержувати. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Актуальним питанням, яке може виникнути під час процедури реалізації потерпілим свого «абсолютного права» - права на звернення до винуватця ДТП, при наявності у останнього Договору страхування, є відмова потерпілого від своїх прав - звернення до страхової, згідно Договору страхування, оскільки в більшості випадків потерпіла сторона, після Дорожньо-транспортної пригоди, спочатку звертається за Заявою про страховий випадок та в подальшому з Заявою про виплату до страховика. Таким чином, звернення в страхову компанію свідчити про те, що потерпілий від своїх прав на отримання відшкодування від страховика не відмовлявся, а навпаки - намагався їх реалізувати. Тобто використання «абсолютного права» буде це тривалий час спірним в судових спорах. Також зазначив, що в Постанові Верховний суд України не залишив без уваги питання захисту інтересів страхувальника. У випадку відшкодування шкоди особою, якою таку шкоду завдано і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Але, законодавство не надає страхувальнику надійного способу захисту свого майнового інтересу, оскільки, в будь-якому випадку, його право залежить від волевиявлення третіх осіб, а саме, у відповідності до абзацу 2 п.36.4 ст.36 вказаного Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик компенсує витрати страхувальника, за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика. Тобто фактично, страхувальнику для отримання відшкодування за договором страхування необхідно узгодити зі страховиком суму збитку, яку він зобовязаний відшкодувати в рамках деліктних правовідносин. Таким чином, вважає, що відповідач у разі задоволення позову на користь позивача, може звернутись до ПрАТ СК «Провідна» із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. З урахуванням викладеного вважає, що правова позиція Верховного суду України у справах №6-2808цс15 та №754/1114/15-ц, лише підтверджує законність прав потерпілого та страхувальника, а саме: потерпілого на повне відшкодування збитків як за рахунок винної особи, що застрахувало свою відповідальність або за рахунок страховика; право страхувальника за договором страхування, на захист своїх майнових інтересів. Тому, на думку представника позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

Представник відповідача КАТП-052810 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні через необґрунтованість та суду пояснив, що ОСОБА_4 є невинуватим у скоєнні ДТП з огляду на наступне. Так, 13.06.2016р, близько о 15-00 годині, останній, керуючи транспортним засобом, марки ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, номерний знак НОМЕР_3, по мокрому асфальтному покриттю по вул.О.Тихого з боку м.Слов'янська в напрямку м.Дружківка, в районі ЛЕП №120, рухався зі швидкістю 30км/год в крайній правій смузі, де на безпечній відстані, рухався маршрутний транспортний засіб, марки «Газель», який згодом почав зупинятись для посадки і висадки пасажирів, у звязку з чим, ОСОБА_4 вимушений був здійснити маневр з перестроювання з крайньої правої смути руху на крайню ліву. Перед початком маневру ОСОБА_4 переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, надав дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку мав намір перестроїтись. Проїхавши зупинку для висадки пасажирів біля офісу ТОВ «Краматорський друкарський дім» сталась дорожня-транспортна пригода, а саме автомобіль НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1, скоїв зіткнення з задньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_4 Наполягає, що автомобіль ОСОБА_1 (Ford Kuga, р.н. НОМЕР_2) скоїв зіткнення з автомобілем ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, д.н. АН6138ЕH, саме в крайній лівій смузі дорожнього руху, що підтверджується доданою до заперечень фотографією. Це неспростовно підтверджує факт завершення маневру. Згідно з фотографії доданої до заперечення чітко видно, що по правій смузі руху рухається автомобіль ГАЗель, що підтверджує скоєння ДТП саме в крайній лівій смузі для руху, інакше ГАЗель не могла б проїхати. Вказані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які знаходилися у кабіні транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 під час ДТП, а також свідок ОСОБА_7, який, знаходячись на парковці офісу ТOB «Краматорський друкарський двір», став очевидцем ДТП. З посиланням на п.п.12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, зазначив, що автомобіль НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, скоївши зіткнення з автомобілем ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, д.н. AH6I38ЕН, отримав значні механічні ушкодження. По характеру таких механічних ушкоджень, враховуючи те, що від первісного удару автомобіль кинуло юзом по зустрічній смузі для руху і відкинуло під передні колеса, на думку представника відповідача узгоджується тільки один висновок, що ОСОБА_1 невірно обрано швидкість для руху, останній не оцінив дорожню обстановку, невірно обрав швидкість в умовах недостатньої видимості на дорозі, чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Вважає, що експертизою, яку проведено під час розгляду справи відносно ОСОБА_1, встановлені суперечливі факти. З урахуванням викладеного просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В своїх додаткових поясненнях представник відповідача, з посиланням на ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, зазначив, що відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, щo шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, який подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, шо відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. Зазначає, що відповідно до матеріалів справи розмір шкоди не підтверджено. За клопотанням КАТП-052810 судом 26.01.2018р витребувано документи, що підтверджують вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Ford Kuga, р.н. AН6776ІМ. Проте, суду надано лише наряд-замовлення, який жодним чином не підтверджує розмір шкоди, не підтверджує факт сплати грошових коштів та виконання певних робіт. Відповідно до матеріалів справи вина водія КАТП-052810 в скоєнні ДТП не доведена, та в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, та в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4І - вину останнього рішенням суду не встановлено. Вважає, що винність ОСОБА_4, та розмір завданої шкоди, - не доведено. Крім того, зазначає, що при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті ДТП безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховики за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завданої шкоди у відповідному розмірі. Так, вказує, що КАТП-052810 застрахувало цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Стархова Компанія «Провідна», належним чином повідомляло про наявність дорожньо-транспортної події, залучало страховика до участі у справі, тому, вважає, що не предявлення позивачем вимог до страховика є додатковою підставою для відмови в позові до завдача шкоди у відповідному розмірі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 з підстав, про які зазначив в судовому засіданні представник відповідача.

Представник третьої особи ПрАТ «Стархова Компанія «Провідна», який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не зявився без повідомлення причини неявки, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, а відповідачу КАТП-052810 належить автомобіль марки ЗІЛ 130 КО-432 СПГ, реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1.

01.04.2016 року між ПрАТ «СК «Провідна» та КАТП-052810 було укладено договір страхування, відповідно до якого КАТП-052810 застрахувало свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю вказаного транспортного засобу, про що свідчить Поліс №АЕ/8362450 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу встановлений до 30.05.2017 року. Полісом передбачений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000грн. на одного потерпілого, франшиза у розмірі 0,00грн.

13 червня 2016 року о 15-00 годині, в районі ЛЕП №120 по вулиці О.Тихого у м.Краматорськ Донецької області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем КАТП-052810, працював водієм та за ним був закріплений транспортний засіб ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3.

15 червня 2016 року відповідач КАТП-052810 звернувся до третьої особи ПрАТ «СК «Провідна» з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Заява позивача ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування надійшла до ПрАТ «СК «Провідна» 16.06.2018 року, однак страхове відшкодування ОСОБА_1 не виплачено через відсутність відомостей щодо притягнення до адміністративної відповідальності Страхувальника ПрАТ «СК «Провідна»

Постановою судді Краматорського міського суду Донецької області від 14.07.2017р (справа №234/9804/16-п, провадження №3/234/1/17) провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4, передбачене ст.124 КУпАП, закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 25.07.2017р.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративне правопорушення апеляційного суду Донецької області від 12.10.2016р (справа №33/775/120/2016) провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 12.10.2016р.

Згідно висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №2/19-39 від 27.09.2016р з технічної точки зору, оскільки водій автомобіля ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, в даній дорожній ситуації, змінив напрям руху автомобілю ліворуч не впевнившись в безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху, та не увімкнувши завчасно покажчик лівого повороту, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП, то в його діях вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1, 10.3, 9.2 (б) Правил дорожнього руху України. За результатами проведеного транспортно-трасологичного дослідження, покази водія ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, стосовно розвитку механізму даної ДТП, з технічної точки зору неспроможні, оскільки вони суперечать результатам проведеного дослідження та наявними пошкодженнями на транспортних засобах - автомобілі НОМЕР_5, та автомобілі ЗІЛ 130 КО 432СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, що виникли в процесі плину події. При цьому покази водія ОСОБА_1, в цій частині, з технічної точки зору спроможні, цілком могли відбуватися в дійсності, та відповідають висновкам проведеного дослідження наявних пошкоджень на транспортних засобах. Оскільки водій автомобілю Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти даної ДТП то в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР, які перебувають у причинному звязку з подією, що настала, не вбачається. З технічної точки зору, у причинному звязку з подією, що настала, перебувають дії водія автомобіля ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, який у дорожніх умовах, що склалися, перед зміною напрямку руху автомобілю ліворуч, не переконався, що своїми діями створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП, тобто дії водія автомобіля ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, як невідповідні вимогам п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному звязку з подією, що настала.

Таким чином, суд вважає встановленим, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗІЛ 130 КО 432 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, сталася 13.06.2016 року саме з вини водія ОСОБА_4

З урахуванням викладеного доводи представника відповідача про відсутність вини ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 13.06.2016 року, є необґрунтованими.

Згідно висновку №221/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.11.2016р - вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 в загальній сумі складає 228066,64грн, з яких: втрата товарної вартості транспортного засобу вищезазначеного автомобіля складає 24253,17грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт вищевказаного автомобіля - 203813,47грн.

З повідомлення ТОВ «Талісман-сервіс» від 07.03.2018р за №0703/1 та Наряд-замовлення №ТС000001560 вбачається, що Товариством було виконано ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, на загальну суму 173392,14грн.

Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічні висновки містяться в постанові ОСОБА_9 Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №755/18006/15-ц.

Оцінивши усі зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, завдану працівником відповідача ОСОБА_4 під час виконання ним своїх трудових обовязків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.06.2016 року, матеріальну шкоду у розмірі 97645,31грн., виходячи з наступного розрахунку: (173392,14грн. (фактична вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Fоrd Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно довідки ТОВ «Талісман-сервіс» від 07.03.2018р) + 24253,17грн. (розмір втрати товарної вартості транспортного засобу відповідно до висновку експерта №221/16 від 25.11.2016 року) 100000грн.(розмір страхової суми ліміт відповідальності, відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) = 97645,31грн.

Крім того, на підставі ст.141 ч.1 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача обовязок відшкодувати позивачу понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 976,07грн. (42,81%).

Керуючись ст.ст.10, 12,13, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального автотранспортного підприємства 052810 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Сягнути з Комунального автотранспортного підприємства 052810 (84303, вул..Артема, 235, м.Краматорськ, Донецької області, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_6, матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 97645,31грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 976,07грн., а всього 98621,38грн. (девяносто вісім тисяч шістсот двадцять одна гривня 38коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 24.10.2018 року.

Головуючий суддя: А.М.Лутай