Єдиний унікальний номер 229/3479/17 Номер провадження 22-ц/775/435/2018
Категорія 46 Номер провадження 22-ц/775/435/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді- доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Никифоряка Л.П., Кішкіної І.В.,

секретаря: Глушка С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дружківського міського суду від 29 грудня 2017 року (ухваленого суддею Гонтар А.Л.) у справі ( єдиний унікальний номер 229/3479/17)

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом,посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2017 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Раніше ця квартира належала її колишньому чоловіку ОСОБА_3, який зареєстрований в цій кватирі. Шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано 09 червня 2017 року. Ще до розірвання шлюбу чоловік пішов з сім `ї та з того часу у вказаній квартирі не мешкає. Фактично відповідач ОСОБА_3 мешкає в Російській Федерації, місце його помешкання їй невідоме.

Реєстрація колишнього чоловіка перешкоджає їй в повному обсязі користуватись правом власності, тому вона просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: вул. Космонавтів, 12/36, м. Дружківка на підставі ст.ст.71,72 ЖК України .

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 недійсним. Пос илався на те, що квартира АДРЕСА_2 належала йому на праві особистої власності. 11 грудня 2014 року він надав ОСОБА_2 довіреність на право відчуження належної йому квартири. У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про поділ сумісно придбаного у шлюбі майна і йому стало відомо, що є позов про визнання його таким,що втратив право користування житлом.

Вважав, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є близькими родичами та вступили в попередню зловмисну домовленість з метою позбавити його нерухомого майна.

Він ніколи не бажав передати у власність ОСОБА_2 спірну квартиру. Ніхто з відповідачів до цього часу не повідомили його про наявність договору купівлі-продажу квартири. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не передали йому грошей, отриманих від продажу вказаної квартири. Це свідчить про те, що фактично ОСОБА_2 не придбала у власність у нього у встановленому законом порядку квартиру та не передавала грошей ОСОБА_4.

Про попередню змову відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та недійсність договору купівлі- продажу квартири свідчить той факт, що квартира придбана ОСОБА_2 за ціну, яка фактично є занадто низькою та не відповідає ринковим цінам на квартири, які діють на ринку купівлі-продажу нерухомого майна у місті Дружківка.

Просив визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 30 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 недійсним з підстав зловмисної попередньої змови відповідачів, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на його користь судовий збір в розмірі 640 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн..

Ухвалою Дружківського міського суду від 19 жовтня 2017 року позовні заяви було обєднано в одне провадження.

Рішенням Дружківського міського суду від 29 грудня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним задоволено.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 30 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округа ОСОБА_5, визнано недійсним. Вирішено питання сплати судового збору. Відмовлено в стягненні витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вимог в цій частині. В обґрунтування посилалася на те, що в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним рішення є незаконним, ухваленим судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновки суду про те, що вона переслідувала мету отримання власної вигоди в результаті таких дій, як оформлення договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, є помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи та нормам ЦК України щодо дійсності договору.

11.12.2014 року ОСОБА_3 надав їй нотаріально посвідчене доручення на продаж спірної квартири строком на три роки з правом передоручення.

30.08.2017 року у строк дії довіреності вона передоручила свої повноваження ОСОБА_4. ОСОБА_4 продав вказану квартиру їй, що не заборонено умовами договору або чинним законодавством.

У п.2.1. договору купівлі-продажу зазначено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчинена за 45000 грн., які повністю оплачені покупцем продавцю під час підписання цього договору. Факт отримання грошей ОСОБА_4 не заперечувався сторонами в судовому засіданні.

Та обставина, що ОСОБА_4 не передав кошти ОСОБА_3 не може доводити зловмисну домовленість між сторонами договору і як наслідок визнання договору недійсним.

Передати гроші ОСОБА_3 не було можливості, оскільки він мешкає за межами України, в Російській Федерації.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він не бажав продавати квартиру ОСОБА_2 та те, що в довіреності, яка була надана від його імені, чітко зазначено, що ОСОБА_2 має право розпорядитись за ціну та на умовах за її розсудом, належною йому квартирою, також не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним. При укладенні договору купівлі-продажу квартири не було порушено умов довіреності.

Вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири було дотримано всі вимоги ст.ст.638, 657 ЦК України та підстав для визнання його недійсним відповідно до ст. 232 ЦК України немає.

В судове засідання зявилася ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх представник- адвокат ОСОБА_6, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійним.

Для визнання правочину недійсним на підставі зазначеної норми необхідно встановити умисел у діях представника: усвідомлення представником того, що він вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з другою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 238 ЦК представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання договору купівлі- продажу квартири недійсним, суд виходив з того, що ОСОБА_2 переслідувала мету отримання власної вигоди в результаті таких неправомірних дій, як оформлення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, тому такий договір відповідно до ч.1 ст.232 ЦК є недійсним. Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та узгоджується з положеннями ст.232 ЦК України.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору міни від 22 червня 2011 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності номер 92321685 від 19 липня 2017 року. В зазначеній квартирі він значиться зареєстрованим.

ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується записом у домовій книзі від 12 липня 2011 року, відомостями виконавчого комітету Дружківської міської ради № 16-4643/23-01 від 28.09.2017 року.

Рішенням Дружківського міського суду від 09 червня 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладений 2 серпня 2003 року.

Згідно довіреності від 11 грудня 2014 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 розпорядитися за ціну та на умовах за її розсудом, належною йому на праві власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_4. Довіреність видана з правом передоручення строком на три роки до 11.12.2017 року.

Згідно звіту про незалежну оцінку жилої трикімнатної квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 за заявою ОСОБА_2 була визначена її вартість в 58436 гривень.

30 серпня 2017 року ОСОБА_2, діючи від імені ОСОБА_3, надала довіреність ОСОБА_4 розпорядитися за ціну та на умовах за його розсудом, належною ОСОБА_3 на праві власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_4.

На підставі зазначеного доручення ОСОБА_4 в цей же день, 30 серпня 2017 року уклав з своєю дочкою ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірної квартири, що внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно положень ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

ОСОБА_2, будучи представником ОСОБА_3 на підставі довіреності, не могла вчиняти правочин від імені особи, яку вона представляє, у своїх інтересах, тобто придбати зазначену квартиру у свою власність. Передоручаючи своєму батькові ОСОБА_4 розпорядитися квартирою, яка належала ОСОБА_3, переслідувалась мета вчинення купівлі-продажу спірної квартири саме ОСОБА_2. Про що підтвердив в апеляційній інстанції ОСОБА_4, пояснивши , що за консультацією адвоката його дочка ОСОБА_2 надала йому доручення від імені ОСОБА_3 на розпорядження квартирою 36 будинку 12 по вулиці Космонавтів в місті Дружківка з метою продажу цієї квартири саме їй, так як вона проживала в цій квартирі і не хотіла її втрачати. Для цього вона виписувалася із квартири на час укладання договору купівлі-продажу, а потім знову зареєструвалася в цій квартирі.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2, усвідомлюючи, що вона,будучи представником ОСОБА_3, не зможе вчинити правочин в своїх інтересах, передоручила своєму батькові ОСОБА_4 розпорядитися квартирою в її інтересах, залишивши спірну квартиру собі шляхом купівлі-продажу, тобто переслідувала мету отримання власної вигоди в результаті таких своїх дій.

Отже, ОСОБА_4, продавши на підставі доручення від позивача квартиру своїй донці за ціною, нижчою від ринкової вартості квартири, фактично уклав договір купівлі-продажу в своїх інтересах та в інтересах своєї доньки, тому такий правочин є укладеним внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною .

Представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю. Його завдання полягає в тому, щоб реалізувати волю особи, яку він представляє. Зловмисна домовленість відповідачів за зустрічним позовом виразилася в навмисних діях представника, тобто він усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання. Тобто в даному випадку ОСОБА_2, будучи представником ОСОБА_3 за дорученням, та бажаючи залишити за собою спірну квартиру, вступила у зловмисну домовленість зі своїм батьком ОСОБА_4, якому передоручила розпордитися квартирою,належною ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладаючи договір купівлі продажу з дочкою ОСОБА_2, діяв при цьому у власних інтересах та інтересах ОСОБА_8, а не в інтересах особи, яку представляв. Тобто вони усвідомлювали, що вчиняють правочин всупереч інтересам довірителя та бажали їх настання В результаті чого виникли внаслідок цього несприятливі наслідки для довірителя в вигляді втрати власності та неотримання коштів від її продажу. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підтвердили, що кошти ОСОБА_3 не передані до цього часу.

Доводи про те, що кошти не були передані довірителю з тих підстав,що він проживає за межами України, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки доказів того, що представником приймалися будь-які заходи для передачі чи поштового переказу коштів, відповідачами за зустрічним позовом не надано.

Посилання на те, що зловмисної домовленості між дочкою та батьком не було, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки спростовуються встановленими обставинами. Всі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були направленні на заволодіння ОСОБА_2 квартири її довірителя.

Доводи про те, що ОСОБА_3 сам видав доручення ОСОБА_2 на право продажі належної йому квартири і ОСОБА_2 діяла в межах наданого їй доручення і умови доручення не були нею порушені, а тому відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, не можуть бути прийнятими до уваги, так як спростовуються встановленими обставинами. Будучи представником ОСОБА_3- ОСОБА_2 не могла продати собі спірну квартиру. З метою отримати квартиру у свою власність вона передоручила продаж квартири своєму батькові,тобто батько діяв в інтересах своєї дочки, а не в інтересах особи, яку представляє в результаті чого сприяв виникненню внаслідок цього несприятливих наслідків для довірителя, який не отримав кошти від продажу квартири, що підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

За встановлених обставин рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням положень діючого законодавства. Підстави для його скасування відсутні.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 368, 375,382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2018 року.

Судді: