Провадження № 2/201/2982/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат і трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА:

18.09.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» (далі НТУ «Дніпровська політехніка») про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат і трьох відсотків річних (а.с. № 3, 4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.09.2018р.було відкрито провадження, у відповідності до положень ч.1 ст. 274,ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) (а.с. № 24).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з вересня 2013р. був зарахований до складу студентів НТУ «Дніпровська політехніка», прийнятих за денною формою навчання за рахунок державного бюджету поза конкурсом на підстав ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час навчання мав право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, проте за весь період навчання з 01.09.2013р. по грудень 2016р. відповідачем на його користь виплачувалася лише академічна стипендія за успішне навчання.

Зазначав, що університетом йому було усно роз'яснення, що при призначенні стипендії, вищі навчальні заклади керуються діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», яким передбачена виплата стипендій соціальних чи академічних особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у підвищеному розмірі і тому університет не буде виплачувати стипендію в розмірі прожиткового мінімуму ні зараз, ні в подальшому.

ОСОБА_2 освіти і науки України від 27.11.2013р. № 1/11-18300 повідомлено, що навчальні заклади України керуються положеннями Постанови КМУ № 882, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються за гірничими спеціальностями. Такі видатки забезпечені коштами Державного бюджету. Зміни, які враховують вимоги ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», і які б були забезпечені коштами Державного бюджету, до Порядку призначення і виплати стипендій не внесені.

Проте, відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Пре підвищення престижності шахтарської праці» має вищу юридичну силу ніж Постанові КМУ від 12.07.2004р. № 882.

02.11.2018р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну (а.с. № 26 - 28), в якому ректор ВНЗ ОСОБА_3 просив суд застосувати до позовних вимог строки позовної давності, враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 18.09.2018р., не дивлячись на те, що стипендію отримував щомісячно на картку ПАТ КБ «ПриватБанк», проте позовні вимоги про стягнення ненарахованої стипендії заявлені за період з вересня 2013р. по грудень 2018р. З урахуванням трирічного строку позовної давності, позивач має право на стягнення коштів лише за період з 21.09.2015р. Також, ректор ВНЗ звертав увагу суду на те, що позивач зазначав, що йому було роз'яснено працівниками університету, що при призначенні стипендії «виші» керуються діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою КМУ від 12.06.2004р. № 882, яким не передбачена соціальна стипендія у розмірі прожиткового мінімуму для дітей, чиї батьки мають підземний стаж понад 15 років. Однак, позивач не зазначив, коли і ким були надані ці роз'яснення.

Також звертав увагу суду, що вищевказаним Порядком вищі навчальні заклади керувалися до 28.12.2016р. Потім Постановою КМУ № 1045 було затверджено новий Порядок призначення соціальних стипендій, а саме Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів.

Таким чином, на думку ректора ВНЗ, про своє порушене право ОСОБА_1 дізнався значно раніше ніж 19.05.2017р. На момент вступу до ДВНЗ «НГУ» ОСОБА_1 вже набув повноліття (18 років йому виповнилося 23.06.2012р.), а отже мав можливість тоді звернутися до суду, однак цим правом не скористався в межах строку позовної давності.

Також не погодився із вимогами про стягнення інфляційних втрат, починаючи з моменту закінчення ВНЗ, оскільки відносини з ним припинились після закінчення навчання 30.06.2016р.

Згідно розрахунку Університету, різниця між фактично виплаченою стипендією та прожитковим мінімумом з урахуванням індексу інфляційних втрат за період з 01.09.2015р. по 31.12.2016р.складає 9148,37 грн.,який представник відповідача просив врахувати під час розгляду справи.

Посилався на Постанову КМУ «Про Деякі питання стипендіального забезпечення» від 05.03.2008р. № 165, якою встановлено мінімальну ординарну (звичайну) академічну стипендію для студентів ВНЗ III-IV рівня акредитації, які навчаються за освітньо-кваліфікаційними рівнями бакалавр, спеціаліст або магістр, з 01.09.2015р. - у розмірі 825 грн. на місяць.

Розмір академічної стипендії, призначеної згідно з п. 17 Постанови КМУ від 12.06.2004р. № 882, збільшується на 18 відсотків (мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії відповідного типу навчального закладу, призначеної згідно з цим Порядком) студентам, які навчаються за напрямками підготовки 0701 - фізика, 0702 -прикладна фізика, 0801 - математика, 0803 - механіка, 0903 - гірництво, відповідно до переліку напрямів та спеціальностей, за якими здійснюється підготовка фахівців у вищих навчальних закладах за відповідними освітньо-кваліфікаційними рівнями, затвердженого постановою КМУ від 24.05.1997р. N 507.

Таким чином, розмір стипендії ОСОБА_1 становив у період з 01.09.2015р. по 31.12.2016р.: 825 грн. * 18% (148,50 грн.) = 973,50 грн. Тобто, стипендія нарахована і виплачена в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції 05.12.2012р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму,встановленого законом для працездатних осіб.

На час закінчення позивачем навчання, редакція ч.1 ст. 5 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці від 05.12.2012р. передбачала виплату саме соціальної стипендії для осіб, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (в редакції яка діяла у період навчання позивача у ВНЗ) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2013р. по грудень 2016р. навчався в Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет».

Наказом ОСОБА_2 освіти і науки України від 20.12.2017р. Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» перейменовано в Національний технічний університет «Дніпровська політехніка».

Як вбачається з довідки Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» від 18.06.2013р. № 1-1951, батько позивача ОСОБА_4 працює на виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з 01.11.2006р. по теперішній час. Стаж у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем у шахті згідно ст. 1 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» станом на 18.06.2013р. складає 29 років 6 місяців (а.с. № 6).

На навчання до вищого навчального закладу позивач був зарахований на пільгових умовах за рахунок коштів державного бюджету згідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської правці» як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років.

При винесенні рішення враховується, що зі змісту відзиву на позов вбачається, що відповідачем не заперечуються обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання та наявність у позивача права на отримання соціальної стипендії, а отже, їх слід вважати такими, що визнані сторонами та не підлягають доказуванню згідно до ст. 82 ЦПК України.

Враховуючи положення ч.2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) приходжу до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме у постановах від 01.06.2016р. №6-929цс16 та №6-1044цс16, у постанові від 13.04.2016р. №6-2981цс16.

Відповідно до ст. ст. 22, 6 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

У відзиві на позов було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності

Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивача недоплачена стипендія з урахуванням інфляційних втрат, встановлено, що позивач заявив вимоги в межах строку позовної давності виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст.261 ЦК України передбачено, що у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З пояснень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що він дізнався про недоплату стипендії після закінчення навчання та звернення до закладу із запитом про надання довідки про виплачену йому стипендії, яка датована 19.05.2017р. (а.с. № 5), з якої видно, що стипендія Університетом сплачувалась не в повному обсязі. Вказане свідчить про те, що лише 19.05.2017р. позивач дізнався про порушення його права, а тому перебіг позовної давності повинен починатися із зазначеної дати і, таким чином, строк позовної давності вважається не пропущеним.

Відповідачем будь-яких належних доказів на спростування даних обставин надано не було, отже приходжу до висновку, що саме з 19.05.2017р., після отримання довідки, позивач довідався про порушене право, а тому перебігу строку позовної давності по пред'явленню позову повинен обчислюватися з 19.05.2017р.

Відповідно до п. 5 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення».

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом і цим Законом гарантовано позивачу виплату стипендії, незважаючи на результати успішності.

Варто зазначити, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»), а згідно ст.17 Закону України виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Саме з цим підстав при розгляді справи не знайдено підстав для задоволення клопотання ректора НТУ «Дніпровська політехніка» ОСОБА_3 про залучення для розгляду справи в якості 3-ої особи, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 освіти та науки України (а.с. № 50-52).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не виключена із Закону, то позивач має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом.

З урахуванням викладеного, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути з НТУ «Дніпровська політехніка» заборгованість по невиплаченій стипендії за період з вересня 2013р. по грудень 2016р. включно.

Оскільки відповідачем розрахунок позивача щодо розміру заборгованості по невиплаченій стипендії заперечувався лише виходячи з періоду нарахування (відповідач здійснив розрахунок за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності), при винесенні рішення слід керуватися наданими позивачем розрахунком заборгованості, довідкою про його доходи, які містять інформацію щодо предмета спору, з тих підстав, що строки позовної давності до вимог позивача при винесенні рішення не застосовуються.

Згідно з довідкою про розмір доходів № 269 від 19.05.2017р. (а.с. № 5) за період з вересня 2013р. по грудень 2016р. (включно) ОСОБА_1 була нарахована стипендія в сумі 36249,60 грн.

Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Законів України «Про Державний бюджет» для працездатних осіб змінювалися наступним чином: з липня 2012р. 1102 грн. з жовтня 2012р. - 1118 грн, з грудня 2012р.- 1134 грн; з січня 2013р. 1147 грн., з грудня 2013р. - 1218 грн., з січня 2014р. по серпень 2015р. включно -1218грн., з вересня 2015р. 1378 грн.; з січня 2016р. 1378 грн., з травня 2016р. 1450 грн., з грудня 2016р. 1600 грн.

Таким чином, сума недоплаченої стипендії відповідно до розрахунку позивача, з яким слід погодитись, за період з вересня 2013р. по грудень 2016р. (включно) складає 15493,40 грн. (а.с. № 7 - 13).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до обєктів, що підлягають індексації.

При вирішенні справи перевірено розрахунок позивача та встановлено, що вихідні суми заборгованості по стипендії та індекси інфляції застосовано правильно, отже, сума інфляційних втрат, з яким також слід погодитися, за період з жовтня 2013р. по липень 2018р. включно складає 10067,52 грн.

Сума 3% річних відповідно до розрахунку позивача, з яким суд погоджується, за вказаний період складає 1397,84 грн.

Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами та 3% річних складає 26 958,76 грн.

Отже, підводячи підсумок, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 26958,76 грн., оскільки останні є законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальна сума не нарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами і трьома відсотками річних складає 26958,76 грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, не меншому ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 704,80грн.. слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. № 1556-VII, ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008р. № 345-VI, , Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ч.1 ст. 261, ч.4 ст.261, ч. 5 ст. 267 ЦК України, правовими висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 01.06.2016р. №6-929цс16 та 6-1044цс16 та від 13.04.2016р. по справі №6-2981цс16, Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат і трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по соціальній стипендії з урахуванням інфляційних втрат і трьох відсотків річних за період з вересня 2013р. по грудень 2016р. включно в розмірі 26958 грн. 76 коп. (двадцять шість тисяч девятсот пятдесят вісім грн. 76 коп.).

Стягнути з Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н.В. Ткаченко