Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2071/17

Номер провадження: 2/511/62/18

16 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача -ОСОБА_2,

представників органу опіки та піклування - Самсій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог - орган опіки та піклування Роздільнянська районна державна адміністрація, служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що її донька ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по 2010 рік. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4. Спільне життя доньки з відповідачем не склалось через зловживання ним спиртними напоями, через його психічні розлади, через те, що відповідач постійно бив її доньку. В 2010 році ОСОБА_2 та її донька розлучилися, хлопчик залишився проживати з матір'ю та з нею. Фактично вона займалась вихованням, матеріальним забезпеченням та розвитком онука. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати хлопчика - ОСОБА_5 померла. Після її смерті онук ОСОБА_4 залишився проживати з нею, рідною бабусею. Він звик до неї і хоче залишитися проживати з нею і в подальшому. Відповідач має іншу родину, де в нього є двоє малолітніх дітей. Після смерті матері хлопчика на протязі останніх двох років він вихованням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, не забезпечує йому необхідного догляду - харчування, медичного догляду та лікування. ОСОБА_2 також зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку в Роздільнянській ЦРЛ.

Зазначила, що хлопчик декілька разів був у новій родині батька, однак будь-якого інтересу до більш тісного спілкування не проявляє. Онуку у вихованні необхідний особливий підхід, адже він дуже тяжко переживає смерть матері. Лише разом з нею він почуває себе у безпеці, про батька він не згадує. Відповідно до медичного висновку ОСОБА_4 навчається по індивідуальній загальноосвітній програмі у зв'язку з наявними у нього захворюваннями нервової системи. У неї є фінансова можливість проводити відповідне лікування онука на території України та за кордоном. Також графік її роботи дозволяє сприяти онукові в отриманні ним освіти за індивідуальним планом навчання. Тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно - ОСОБА_4 на підставі ст.164 СК України за умисне ухилення від виховання сина та на підставі того, що ОСОБА_2, є хронічним алкоголіком, так як перебуває на відповідному обліку в Роздільнянській ЦРЛ.

Також вважає за доцільне призначити її його опікуном хлопчика, так як онук після смерті матері проживає разом з нею, вона є самою близькою йому людиною після смерті матері. Вона створила максимально сприятливі умови для проживання онука, для того щоб він ріс фізично та психічно здоровою людиною, та зміг пережити тяжку для нього втрату матері.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, пояснив, що він є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ніколи не втрачав своїх батьківських почуттів до сина і завжди надав посильну матеріальну допомогу у виді аліментів. Спільне життя з матір'ю хлопчика - ОСОБА_5 не склалось, вони розлучились. Хлопчик залишився проживати з матір'ю, а він регулярно сплачував аліменти на користь сина. Він дійсно рідко спілкувався з сином, так як це було неможливо при житті його матері та позивачки, які перешкоджали його зустрічам з сином. Після смерті ОСОБА_5 він спілкував з сином, брав його в свою нову сім'ю, щоб він познайомився з його дітьми. На даний час він вдруге одружений, має двох малолітніх дітей. Після смерті ОСОБА_5, він не припиняв спілкуватися з сином, приблизно три місяці потому позивачка припинила брати від нього гроші в якості аліментів та перестала надавати можливість спілкуватися та бачитись з сином.

Зауважив в письмових, що він також має можливість забезпечити лікування сина. Він готовий та має можливість приймати участь, як в навчанні та вихованні сина, так і в лікуванні. Вік позивачки та відповідний до віку стан здоров'я не гарантує виконання нею самостійно у повній мірі та впродовж тривалого часу обов'язків щодо виховання сина та створення умов для готування його до самостійного життя та праці.

На обліку у психіатра та нарколога він не перебуває, заборгованості по аліментам не має, має постійні доходи. Спілкуватися з сином та займатися його вихованням йому перешкоджає позивачка. Вважає, що немає ніяких підстав для позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Роздільнянської РДА в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнали, не заперечували проти їх задоволення, суду пояснили, що після досконалого вивчення питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4, 2007 року народження, комісія органу опіки та піклування прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною донькою позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 28.11.1979 року міським відділом ЗАГСА м. Кишинів, актовий запис № 8644. (а.с.7)

ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданим 19.05.2010 року Відділом РАЦС актовий запис №88. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 відновила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_5. (а.с.10)

За час шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 10.01.2008 року Відділом РАЦС на підставі актового запису №04. (а.с.9)

Після розірвання батьками шлюбу ОСОБА_4 залишився проживати разом з матір»ю ОСОБА_5, яка займалась його вихованням.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.08.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнено аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, які в подальшому рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.09.2013 року було зменшено до ? частини заробітку. (а.с.136)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №329. (а.с.11)

ОСОБА_4 після смерті матері проживає разом з бабусею ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №401 від 10.02.2017 року, АДРЕСА_1. (а.с.34)

Стягнення аліментів в зв'язку зі смертю стягувача припинено.

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 02.08.2017 року №252 у ОСОБА_4, 2007 року народження, антено-невротичний синдром, церебростепичний синдром, посттравматичного ґенезу, дитина потребує індивідуального навчання по загальноосвітній програмі на 2017-2018 учбові роки. (а.с.25)

Малолітній ОСОБА_4 навчався в НВК (школа-гімназія) №1 м. Роздільна і згідно характеристика даного навчального закладу ОСОБА_4 здібний до навчання, потребує постійного контролю з боку вчителя та бабусі. Із-за важких сімейних обставин у хлопчика зафіксований високий рівень тривожності, психологічної напруги, знервованості. Дуже любить свою бабусю - ОСОБА_1, що піклується про нього з народження. Про тата ОСОБА_4 майже ніколи не згадував, хоча знав про його існування. Після смерті матері, він не був проти спілкуватися з батьком і як кожна дитина мріє жити в повній родині разом з татом та мамою. З бабусею він відчуває себе у небезпеці, комфортно впевнено, що його не зрадять і не покинуть. (а.с.22)

Тому на теперішній час відповідно до вищевказаного медичного висновку ОСОБА_4 проходить індивідуальне навчання по місцю проживання ОСОБА_1, яка забезпечує проходження цього процесу в її помешканні, створивши для цього всі необхідні умови.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу батьками дитини малолітній ОСОБА_4 ніколи не жив з батьком, а останній дуже рідко цікавився його життям і при житті матері. Однією з причин були погані стосунки батьків хлопчика після розлучення, крім цього ОСОБА_2 деякий час відбував покарання в місцях позбавлення волі.(а.с.19)

На теперішній час батько хлопчика - ОСОБА_2 створив нову сім'ю, є батьком двох дітей - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про народження наявними в матеріалах справи. (а.с.94,95)

З характеристики на ОСОБА_2 судом встановлено, що він працює електромонтером контактної мережі, району контактної мережі ст.. Роздільна Подільської дистанції електропостачання виробничого підрозділу служби електропостачання регіональної філії «Одеська залізниця». За час роботи зарекомендував себе, як з позитивної сторони. Випадків порушення трудової дисципліни та дисциплінарних стягнень не має. Доброзичливий, тактичний, урівноважений, у спілкуванні відкритий та принциповий. (а.с.54)

В судовому засіданні спростовані відомості, викладені в довідці №1718 від 18.09.2017 року, згідно якої ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку у нарколога з 18.03.2016 року. (а.с.21)

Так згідно відповіді Роздільнянської ЦРБ за №3154 від 12.04.2018 року на запит суду стосовно перебування відповідача на обліку у лікаря нарколога підтверджено інформацію, що дійсно ОСОБА_2 одноразово перебував на стаціонарному лікуванні в 2015 році з діагнозом алкогольна інтоксикація, однак на обліку у лікаря нарколога не перебував.(а.с.134)

Після смерті матері хлопчика органом опіки та піклування Роздільнянської РДА проводилась робота щодо передачі хлопчика в сім'ю батька ОСОБА_2

Так із наданих суду документів та висновку органу опіки та піклування судом встановлено, що ще при державній реєстрації смерті ОСОБА_5, її матір'ю заявницею ОСОБА_1 було повідомлено, що у померлої є малолітня дитина, яка залишилась без батьківського піклування.

Згідно з заявою від 30.09.2016 року ОСОБА_2 він не заперечує щоб його син ОСОБА_4 проживав разом з бабусею ОСОБА_1, таким чином після смерті матері хлопчика будь-яких дій щодо поміщення дитини у нову сім'ю не здійснив.(а.с.112)

Сторони в суді підтвердили, що такі дії були вчинені за домовленістю позивача та відповідача, так як дійсно мала місце неоднакова ступінь участі батьків у вихованні дитини, хлопчик звик до звичного проживання в сім'ї з покійною матір'ю та бабусею, важко переживав смерть матері і це суд вважає виправданими діями сторін, тому що вони відповідали інтересам дитини.

Згідно наказу служби у справах дітей Роздільнянської РДА від 20.09.2017 року № 91, ОСОБА_4 був поставлений на облік, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. (а.с.116)

До служби у справах дітей РДА надійшла заява від 09.10.2017 року від ОСОБА_2 про те, що за домовленістю з ОСОБА_1 його син проживає разом з бабусею, але з серпня місяця вона відмовляється від матеріальної допомоги та перешкоджає у спілкуванні з сином.(а.с.117)

Відповідно до листа від 26.10.2017 року Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 було рекомендовано вирішити питання щодо місця проживання дитини.

Так згідно з актом обстеження умов проживання від 22.01.2018 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, умови проживання добрі, є всі необхідні речі для розвитку дитини. До складу його сім'ї входять - дружина ОСОБА_14, син ОСОБА_10, 2013 року народження, донька ОСОБА_11, 2017 року народження.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.01.2018 року позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, умови проживання задовільні, є всі необхідні речі для розвитку дитини. До складу сім'ї входить онук ОСОБА_4, 2007 року народження. Зі слів бабусі батько дитини з родиною не проживає. (а.с.113)

До служби у справах дітей районної державної адміністрації надійшов лист від районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, згідно якого родина ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом з 29.03.2017 року, згідно витягу з протоколу №3 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 29.03.2017 року та по теперішній час.

Мета соціального супроводу: сприяння у налагодженні стосунків із сином, який після смерті матері проживає з бабусею. Батькові дитини надавались поради щодо спілкування з дитиною, яка пережила травму щодо втрати матері, враховуючи вікові особливості дитини, хлопчик був у пригніченому стані, почував безпорадність перед обставинами, відчуття безсилля сильного страху.

Проводилась робота щодо налагодження стосунків у сім'ї, а саме: батька дитини і бабусі, бо дитина довготривалий час проживала з матір'ю та виховується з бабусею на даний час. Завданням у роботі з такою сім'єю особливу увагу приділяли на вирішення таких дань, як відновлення життєдіяльності сім'ї на нормальному рівні в нових умовах, але батькові не вдалося налагодити стосунки з бабусею та сином. Крім цього, батько особисто на запрошення комісії, яка розглядала доленосне питання, не з'явився.

Відповідно виходячи з аналізу наданих документів та об'єму проведеної роботи, на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини 30.01.2018 року було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.97)

Крім цього, судом було проведено опитування малолітнього ОСОБА_4 стосовно його бажання проживати з батьком або з бабусею, який повідомив суду, що він бажає проживати лише з бабусею ОСОБА_1, він не бажає проживати в сім'ї батька, в майбутньому не заперечує проти спілкування з батьком.

Виходячи з встановлених обставин по справі, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та є хронічним алкоголіком, а її призначити опікуном онука, залишивши його проживати разом з нею в звичних для дитини умовах.

Суд вважає, що дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

Перелік обов'язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 Сімейного кодексу України .

За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини або є хронічними алкоголіками.

За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 на підставі ч.1, 4 ст.164 СК України, так як відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та є хронічним алкоголіком.

Суд, проаналізувавши встановлені по справі обставини на підставі поданих доказів, вважає, що підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 відсутні, а обраний позивачкою спосіб захисту прав дитини не відповідає інтересам малолітньої дитини, так як суд не може мати на меті в результаті розгляду справи позбавити батьківських прав єдиного із батьків малолітньої дитини, і як наслідок надання дитині таким чином статусу сироти при наявності рідного батька, який бажає приймати участь у вихованні сина.

Так, відповідачеві як батьку малолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Проаналізувавши надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від участі у вихованні дитини, що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від участі у вихованні дитини.

Не доведено і відповідними медичними висновками, що відповідач є хронічним алкоголіком та зловживає спиртними напоями.

Малолітній ОСОБА_4 втратив матір, а його батько заперечує проти позбавлення його батьківських прав, має намір приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини можливими та доступними для нього способами.

ОСОБА_2 дійсно раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак за вчинені злочини відбув покарання і звільнившись з місць позбавлення волі, як свідчать надані по справі докази, змінив свій спосіб життя, має нову сім'ю, дітей, про яких піклується та постійну роботу.

Про наміри його приймати участь у вихованні сина свідчать і його звернення до органу опіки та піклування про наявність перешкод з боку ОСОБА_1 у вихованні сина вже після смерті матері хлопчика.

Вважає, що з сином не має змоги налагодити стосунки після смерті його колишньої дружини, так як останній перебуває під впливом позивачки, яка розповідаючи історії про їх спільне з матір'ю дитини життя, розпалює ненависть сина до нього.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка та відповідач нетерпимо ставляться одне до одного, наміру спільно виростити дитину у них не має, чим несвідомо травмують малолітнього ОСОБА_4, який бажає мати повну сім'ю.

Також суд вважає, що не наражаючись на відкритий конфлікт з позивачкою, ОСОБА_2 свідомо зайняв позицію, яку суд визнає частково правильною, за якою не бажаючи травмувати сина, дав дозвіл на проживання дитини з бабусею, яка бачить в ньому після смерті доньки весь сенс свого життя.

Тому суд вважає, що в позові ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав в зв'язку з злісним ухилення від виховання сина та в зв'язку з тим, що він є хронічним алкоголіком, відносно малолітнього ОСОБА_4, належить відмовити.

Однак суд, прийшовши до висновку щодо відмови в позбавленні батьківських прав відповідача, так як вважає це крайньою мірою, вважає, що відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд вправі розглянути питання про відібрання дитини у батька, не позбавляючи його батьківських прав у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України відповідно до ст.170 СК України і таке рішення прийняти в межах заявлених вимог.

Такий висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до частини першої статті 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

При розгляді справ щодо позбавлення батьківських прав держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Однак реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Суд вважає, що після смерті матері ОСОБА_4 його батько ОСОБА_2 не вчинив всіх необхідних дій для встановлення контакту з дитиною, налагодження родинних стосунків, прояви мінімальної турботи та піклування щодо дитини, а також щодо встановлення місця проживання дитини в його новій сім'ї, хоч необхідна допомога з боку державних органів опіки та піклування була йому надана в відповідний соціальний супровід даної сім'ї вівся.

Відповідач в даній справі жодного разу не звернувся до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов'язки, не було таких дій вчинено і протягом розгляду справи в суді, а тому відповідач не зміг пояснити суду яким чином вони бажають поліпшити своє ставлення до виховання дитини.

ОСОБА_1 підтвердила в суді, що хлопчик лише декілька разів за два роки був у сім'ї батька, однак на цьому його спілкування з батьком закінчилось, батько не проявляв до нього турботи у святкові для хлопчика дні, на проводив з ним свої дні відпочинку.

Окрім іншого, в судовому засіданні знайшло підтвердження і з наданих шкільних характеристик ОСОБА_4 , що відповідач ОСОБА_2 не приймає участі в навчально-виховному процесі свого сина (успішністю не цікавився, класні заходи та батьківські збори не відвідував в той час, коли хлопчик навчався в школі).

За тривалий час стосунки між батьком та дитиною не змінилися, що встановлено і під час опитування ОСОБА_4, в даному випадку обов'язок щодо налагодження з малолітнім сином стосунків був покладений на батька. За цей час, відповідач не приймав участі і в матеріальному забезпеченні дитини, для чого міг обрати різні способи такої участі, як то подарунки дитині, придбання необхідних шкільних предметів, одежі. Не зміг в суді пояснити відповідач про поважні причини неявки на засідання комісії, де вирішувалось питання доцільності позбавлення його батьківських прав.

Далі суд зазначає, що в процесі розгляду справи при з'ясуванні думки дитини в судовому засіданні вона з власної волі знаходилась поряд з бабусею, а не батьком.

При цьому суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною, батьком та бабусею склались таким чином, що дитина все своє життя проживає поряд з бабусею, залишився хлопчик проживати з бабусею і після смерті матері, а тому в даній ситуації судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім'ї (включаючи біологічних батьків та бабусі) (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Дані обставини, а також небажання ОСОБА_4 проживати разом з батьком на теперішній час, про що він заявив в ході слухання справи, дають підстави суду прийняти рішення на підставі ст.170 СК України про відібрання дитини у батька без позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно хлопчика.

Також суд вважає, що малолітнього ОСОБА_4 належить передати на виховання позивачці, залишити проживати з бабусею під її опікою іпозов в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4, 2007 року народження, задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавленні батьківського піклування. За ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно п.п.2 п. 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, які відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням суду.

Статтею 243 СК України , опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини .

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3, встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом з бабусею з ІНФОРМАЦІЯ_2, для нього створені всі умови, є все необхідне для розвитку дитини. (а.с.35)

Згідно характеристики на ОСОБА_1 наданою Роздільнянською міською радою від 07.09.2017 року №127/02-31, ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю (ФОП). Після смерті доньки займається вихованням онука - ОСОБА_4. За період мешкання її в м. Роздільна скарг та заяв до виконавчого комітету міської ради від сусідів та пересічних громадян не надходило. До адміністративної відповідальності не притягувалась. Характеризується з позитивного боку, як порядна, чуйна, доброзичлива людина. За характером спокійна, врівноважена, розсудлива. У побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. Відповідальна бабуся та справна господиня. (а.с.29)

Згідно довідки МВС України ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалась. (а.с.17)

Обмежень, передбачених ст. 212 СК України, щодо призначення позивача опікуном дитини, судом не встановлено.

Тому суд вважає, за можливе призначити ОСОБА_1 опікуном її онука - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і визначити місцем його проживання місце проживання його опікуна ОСОБА_1

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1280 грн судового збору.

На підставі ст.58,60,62 ЦК України, ст.164,170, 171 СК України , п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ по усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №20 від 19.12.2008 року, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, - задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який проживає по АДРЕСА_4 без позбавлення його батьківських прав.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, опікуном малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виховання та під опіку бабусі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає АДРЕСА_1, визначивши місце його проживання місцем проживання опікуна.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук