Справа № 727/8973/17
Провадження № 2/727/263/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді: Яреми Л.В.

при секретарі: Снігур З.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди,

Учасники справи:

Представник відповідача: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Посилається на те, що вона на протязі 2015 року проходила службу в Чернівецькій міській раді та працювала на посаді заступника начальника управління начальника відділу дошкільної освіти управління освіти, де працює по теперішній час. Дана посада відносить до посадових осіб місцевого самоврядування та категорій посад державної служби.

Перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, вона одержувала призначену з 18 січня 2013 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» » № 1058. Розмір нарахованої пенсії станом на 01 квітня 2015 року становив 1854 грн. 82 коп. З 03 червня 2015 року відповідачем призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058, яку нараховано в розмірі 4517 грн. 99 коп. Із довідки № 4649 видно, що виплата їй пенсії з 01 квітня 2015 року була зупинена відповідачем, як пенсіонеру, що працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та не виплачувалась до 31 грудня 2015 року включно.

Підставою для припинення виплати пенсії стали зміни до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058, відповідно до яких тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія була призначена відповідно до цього Закону ( крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Вказує, що колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 24 травня 2016 року №21-948а16 дійшла висновку, що з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії призначаються, зокрема згідно з Законом № 2453-VІ , втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-ІV.

Зазначає, що з 01 червня 2015 року існували підстави для поновлення її права на отримання пенсії, виплата якої була зупинена 01 квітня 2015 року, а тому з 01 червня 2015 року відповідач повинен був відновити виплату пенсії та виплачувати її до 31 грудня 2015 року включно, що завдало їй шкоду в сумі 31448 грн. 12 коп., яку просить стягнути з відповідача на її користь.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, просив в позові відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника начальника управління начальника відділу дошкільної освіти в Чернівецькій міській раді ( в позовній заяві вказує що по теперішній час займає цю посаду), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та з 18 січня 2013 року їй була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 ( а.с.11).

З 03 червня 2015 року відповідачем призначено ОСОБА_1, на підставі її заяви, пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 (а.с.12).

Довідкою ГУ ПФУ в м.Чернівці № 4649 від 09.06.2017 р. підтверджується, що виплата ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2015 року по грудень 2016 року не проводилась.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за №135/13/В-11 від 12.06.2017 ОСОБА_1 стосовно питання виплати пенсії за 2015-2016 роки повідомлено, що відповідно до Законів України від 02.03.2015 №213-VIII та від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, у період роботи особи ( крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме доповнено ч.7 ст. 21: тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Тобто, позивачка перебувала на службі в органах місцевого самоврядування і на неї поширювались норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тому пенсія ОСОБА_1 у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 року не виплачувалась.

Підставою для звернення до суду позивачка зазначає ст. ст. 22, 1166 ЦК України та посилається на заподіяну відповідачем матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті їй призначеної та нарахованої пенсії за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, в загальній сумі 31448 грн.12 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доведення факту втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача в силу ст. 81 ЦПК України покладається на позивача.

Разом з тим, позивачкою не доведено, що майнова шкода завдана саме неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Водночас, спірна сума, яка не отримана позивачем за період з 01 червня 2015 року по грудень 2015 року, є сумою недоотриманої пенсії, а тому в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України ця сума не є упущеною вигодою, відтак, зазначена норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування збитків немає.

На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1166 ЦК України, керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2018 року.

СУДДЯ Л.В.ЯРЕМА