Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2223/17

Номер провадження: 2/511/77/18

26 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І.В.,

секретаря судового засідання - Захарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 30.09.2017 р. склала 11070,55 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду вказаної справи, надав заяву згідно якої просить судові засідання проводити за відсутності представника позивача. (а.с.20).

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала письмові заперечення, згідно яких просить суд залишити без задоволення позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та застосувати позовну давність відносно позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09.02.2010 року у сумі 84670,52 грн. з ОСОБА_4

10.04.2018 року Банк надав на адресу пояснення стосовно письмових заперечень представника відповідача, на підставі яких пояснив, що відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти за договором б/н від 09.02.2010 року, картка НОМЕР_2 була надана клієнту зі строком дії до 09/16, тобто строк дії картки до 30.09.2016 року, а отже Банк просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайтіhttp://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам..

Відповідно до довідки наданою Банком, встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був підписаний кредитний договір №б/н за яким було надано наступні картки:

-НОМЕР_3, дата відкриття - 09.02.2010 рік, термін дії - 05/13.

-НОМЕР_4, дата відкриття 14.02.2013 рік, термін дії 09/16;

-НОМЕР_5, дата відкриття 14.02.2013 рік, термін дії 03/16;

Згідно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_4 встановлено, що по картковому рахунку НОМЕР_2 від 09.02.2010 неодноразово змінювався кредитний ліміт, останній раз 22.02.2013 року до 8500,00 грн.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконав.

Строк дії даного договору визначається останнім днем останнім днем дії картки, тобто 30.09.2016 року, після спливу даного строку кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Дана позиція узгоджується з постановою ВС від 14 лютого 2018 року по справі №564/2199/15-ц.

Станом на 30.09.2016 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 50755,95 гривен, яка складається з наступного:

- 8274,37 гривен - заборгованість за кредитом;

- 35523,46 гривен - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2450,00 гривен - заборгованість за пенею та комісією;

а також позивачем нараховані штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 гривен - штраф (фіксована частина);

- 4008,12 гривен - штраф ( процентна складова).

Посилання позивача на те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з закінчення строку дії договору є безпідставними, оскільки закінчення строку дії договору, на думку суду, надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак таких вимог позивачем не заявлено.

Як вбачається з представленого розрахунку (а.с.4-6), відповідач ОСОБА_4 користувалася коштами ПАТ КБ «Приватбанк», востаннє сплачував заборгованість 24.07.2014 року, втім цієї суми було недостатньо для погашення всієї наявної заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», даний банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

У відповідності з ч. 2 ст.639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Суд вважає встановленими обставини укладення договору між сторонами, не настання обставин припинення дії договору (закриття картрахунку або інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору), а також обставини, що відповідач допустила прострочення, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та процентам.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що Банк у відповідності до умов договору має підстави, як вимагати з позичальника повернення тіла кредиту і сплату процентів, так і застосовувати неустойку у вигляді штрафів або пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 гривен, що розраховується як: пеня = базова відсоткова ставка по договору/30 (нараховується за кожний день прострочки кредиту) + 50 гривен (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.

Тобто, умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені за місяць з можливістю збільшення такого мінімального розміру у разі виникнення прострочення за другий місяць поспіль.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривен + 5 % від суми позову.

Тобто застосування і штрафу і пені пов'язано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а відтак про безпідставність вимог банку в цій частині.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003 цс15 від 21.10.2015 року, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України в даному випадку суд не вбачає.

Як вбачається з розрахунку, представленого ПАТ КБ «Приватбанк» пеня в сумі 2450.00 гривен нарахована за період прострочення платежів по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом до 30.09.2016 року, тобто по закінчення строку дії договору.

Суд, зважаючи на наведене доходить висновку, що вимоги про стягнення штрафу в сумі 4508,12 гривен не можуть бути задоволені.

Разом з цим, на думку суду, вимога, щодо стягнення пені, підлягає задоволенню частково, по день закінчення строку дії договору, який не пролонгований сторонами, на суму2450,00 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ним було укладено два різних кредитних договору, оскільки позивачем до суду надано виписка з особового рахунку відповідача, з якої вбачається, що це один і той самий кредитний договір, по якому була пере випущена картка.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до пунктів 3.1.1 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а старок погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями ВСУ викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі №6-61цс14.

За висновками ВСУ про застосування ст. 257 ЦПК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у вищезазначених постановах, які, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу,а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти за договором б/н від 09.02.2010 року, картка НОМЕР_2 була надана клієнту - зі строком дії до 09/16 тобто строк дії картки до 30.09.2016 року.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Загальна сума заявлених вимог складає 84670,52 гривен, судовий збір сплачений в сумі 1 600.00 гривен (а.с.1). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимог на 93% на загальну суму 46247,83 гривен. Оскільки позовні вимоги банку задоволено частково, а саме на 55%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 880,00 грн. (1600,00 х 55% : 100% = 880,00 грн.)

Керуючись ст.ст.526,530,549,551,599,652,1048-1050, 1054 ЦК України ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268,273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»: м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д (МФО 305299, , рахунок № 3111) заборгованість станом на 30.06.2017 року за кредитним договором № б/н від 09.02.2010 року в розмірі 46247,83, яка складається з:

- 8274,37 гривен - заборгованість за кредитом;

- 35523,46 гривен - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2450,00 гривен - заборгованість за пенею та комісією;

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»: м. Київ, вул. Грушевського, № 1Д (МФО 305299, , рахунок № 3111) судові витрати в розмірі 880,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Бобровська