Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/7216/17

23.04.2018 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Гладкій К.О.

за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила: поділити спільне мано подружжя визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у м Кременчуці, визнати за відповідачем право власності на іншу ? частину квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем вони уклали шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено актовий запис за № 281 .

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, просить визначити місце проживання якого з нею.

Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх півтора року стосунки між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому підсумку спричинило фактичне припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Сумісне проживання припинено.

Зазначає, що під час спільного подружнього проживання ними набуто нерухоме майно, а саме: квартиру 36 загальною площею 65,6 кв.м., жилою площею 39,7 кв.м., що знаходиться у будинку 74 по вул Щорса у м Кременчуці згідно договору купівлі-продажу від 12 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр № 2588.

У зв'язку з тим, що сторони не домовилися про порядок поділу майна, позивач звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на положення ст.ст. 60, 61, 70 СК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримують, з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 позо визнає.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України постає, що, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2014 року.

Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер, що постає з пояснень подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як убачається з пояснень позивача, почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітньої дитини.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд визначає місце проживання дитини з матірю.

У період шлюбу подружжям ОСОБА_4 придбано квартиру № 36 загальною площею 36 загальною площею 65,6 кв.м., жилою площею 39,7 кв.м., що знаходиться у будинку 74 по вул Щорса у м Кременчуці згідно договору купівлі-продажу від 12 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5., реєстр № 2588

З даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень маються відомості щодо об'єкту нерухомого майна № 4, вбачається, квартира 36 загальною площею 65,6 кв.м., жилою площею 39,7 кв.м, зареєстровано ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5., реєстр № 2588.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Зі ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об'єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов'язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність кожній із сторін по 1/2 частині спірної квартири, що знаходиться у м Кременчуці вул Щорса 74 кв. 36

Таким чином, враховуючи вищевикладене, надані суду докази безспірно свідчать про те, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1, оскільки набута ними під час шлюбу та ведення спільного господарства, за їх спільні кошти, тому належить кожному з них у рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи питання про поділ вказаного спірного майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд має застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач не надавали своєї згоди на отримання грошової компенсації вартості своєї частки спірного майна.

Доказів можливості визначення частки в натурі позивачем також не надано.

Оскільки позивач та відповідач не вчинили таких дій, а неподільні речі, зокрема, квартира, не може бути реально поділена між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судові витрати розподіляються згідно ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 60, 69, 70-105, 110, 111, 112, 114 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16 травня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Діас) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 актовий запис № 281 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1 ОСОБА_1.

Місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір»ю ОСОБА_1

Поділити спільне майно подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири 36 по вул Щорса, 74 у м Кременчуці Полтавської області

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири 36 по вул Щорса, 74 у м Кременчуці Полтавської області

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 у повернення сплаченого судового збору 1320 грн.

Шлюб вважати розірваним після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Автозаводський районний суд м Кременчука.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.С Предоляк