Справа № 317/2611/18
Провадження № 2/317/1121/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позові ОСОБА_1 зазначила, що на підставі договору дарування від 20.05.2003, їй належить жилий будинок № 21, що знаходиться по вул. Леніна в с. Дніпрельстан, Запорізького району Запорізької області.
У зазначеному будинку наразі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який з 29.03.2004 в ньому не проживає та особистих речей не має. Факт реєстрації відповідача в належному позивачці житловому будинку чинить останній перешкоди в користуванні своєю власністю.
З огляду на вищевикладене позивачка, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку, порушує право власності останньої, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Дніпрельстан, вул. Шевченка (Леніна), буд. 21.
У судове засідання позивачка не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Раніше надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту суду з викликом до суду, яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.Відзив, у передбачений ухвалою суду від 26.09.2018 строк, суду не надав.
Представник третьої особи Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.Пояснення щодо позову, у передбачений ухвалою суду від 26.09.2018 строк, суду не надав.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору дарування від 20 травня 2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченого державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого за № 1-821, позивачка ОСОБА_1 є власником жилого будинку № 21, що знаходиться по вул. Леніна в с. Дніпрельстан, Запорізького району Запорізької області (а.с. 5).
Згідно з п. 8 вищевказаного договору, право власності на жилий будинок у гр. ОСОБА_5 виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Реєстрація права власності позивачки на вказаний будинок підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 928767 від 04.07.2003 (а.с. 6).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 005925 від 10.08.2018, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Леніна), 21, але на теперішній час не мешкає (а.с. 10).
Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї від 24 травня 2018 року, за адресою: с. Дніпрельстан, вул. Шевченка, 21 на даний момент проживає одна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за іншою адресою (а.с. 12).
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Разом з цим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Беручи до уваги те, що позивачка є власником жилого будинку № 21, що знаходиться по вул. Шевченка (Леніна) в с. Дніпрельстан, Запорізького району Запорізької області, відповідач, який не є членом її сімї, у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації з належного ОСОБА_1 житлового будинку, тим самим порушують конституційне право позивачки, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна