Справа № 752/2928/17
Провадження №: 2/752/816/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 09.02.2017р. пред»явив в Голосіївському районному суді м.Києва позов до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка.

Зазначав, що з 18.08.1991р. перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей - повнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 02.12.2016р. його шлюб з відповідачкою було розірвано, рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Під час перебування в шлюбі з ОСОБА_2, з 18.12.2014р. по 01.01.2015р. його було визнано інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання, з 01.01.2015р. він є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання без терміново. Наразі він не працює, отримує військову пенсію за вислугою років в сумі 7 544,69 грн., в т.ч. 565,00 грн доплати на неповнолітню доньку ОСОБА_4, як непрацюючому пенсіонеру. З вказаної суми пенсії він здійснює добровільне утримання своїх дітей, матері-пенсіонерки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідної тітки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, оплату коштовних лікарських засобів, необхідних для підтримання власного здоров»я, оплату комунальних послуг за помешкання за адресою: АДРЕСА_2, де зареєстровані, але фактично не проживають відповідачка та його доньки. Інших джерел доходу він не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним і він потребує матеріальної допомоги.

Колишня дружина - відповідачка ОСОБА_2 працює, отримує заробітну плату приблизно 40 000 грн та преміювання, що виплачується додатково до заробітної плати, тому має можливість надавати йому матеріальну допомогу, проте, в порушення вимог ст.ст. 75, 76 СК України, матеріальної допомоги йому не надає. Крім того, за відповідачкою постійно закріплений та перебуває в цілодобовому особистому користуванні службовий автомобіль Skoda Octavia (д.н. НОМЕР_1 та д.н. НОМЕР_2) з безкоштовним технічним обслуговуванням (в т.ч. мийка, заміна гуми, періодичне ТО) та забезпеченням паливно-мастильними матеріалами та авто хімією, оплати страхування цивільної відповідальності та повне КАСКО за рахунок підприємства; паркування та стоянку автомобіля. Також відповідачці підприємство оплачує щомісячно Інтернет та телефонний зв»язок, абонементне обслуговування в елітних спортивних клубах, відвідання СПА-процедур та масажних салонів; відповідачка та неповнолітня донька мають за рахунок підприємства оплачений страховий медичний сервіс та декілька разів на рік вона відпочиває за кордоном під виглядом службових відряджень. Крім того, відповідачка користується оформленими на нього, як ветерана військової служби, пільгами та знижками (50%) при оплаті комунальних послуг та послуг телефонного зв»язку за місцем свого проживання. При цьому ОСОБА_2 30.09.2016р. звернулася в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до нього про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/3 усіх видів його доходу.

Просив: присудити кошти на його утримання та стягувати їх з ОСОБА_2 в розмірі ? частки від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з наведених в позовній заяві підстав. Просив позов задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, вважаючи позовні вимоги безпідставними та необґрунтованим. Надали письмові заперечення, за змістом яких посилалися на те, що позивач не потребує матеріальної допомоги та утримання від колишньої дружини в розумінні ч.4 ст.75 СК України, оскільки має високий рівень доходів, значні пільги, може і здатен утримувати себе самостійно, не може вважатися непрацездатним, оскільки, відповідно довідки ЦМСЕК, може бути пристосований до роботи у створених умовах та може виконувати роботу за фахом зменшеного обсягу; позивач не вказує терміну, на який просить призначити аліменти, які, в цьому випадку, не можуть бути призначені довічно. Просила в позові відмовити.

Відповідно п.9 роділу ХІII ЦПК України «Перехідні положення» (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, дану справу, провадження в якій відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд розглядає за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ч. ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача, відповідачки, її представника, показання свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з таких мотивів.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 з 18.08.1991р. перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка наразі є неповнолітньою.

18.12.2014р. позивачу встановлено другу групу інвалідності за захворюванням, пов»язаним з військовою службою; з 01.01.2015р. - встановлено третю групу інвалідності довічно, із протипоказанням роботи в несприятливих умовах, нічних чергувань, відряджень, робота за фахом зменшеного обсягу (копії довідок до акту огляду МСЕК а.с.13,14, копія пенсійного посвідчення - а.с.8).

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 02.12.2016р. (справа №752/7208/16-ц) шлюб сторін розірвано, рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Статтею ст.75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч.1). Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.2). Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи (ч.3).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (ч.1). Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ч.2).

Отже, встановлене статтями 75, 76 СК України право одного з подружжя на утримання, передбачає обов»язкову наявність певних умов:

- непрацездатності одного з подружжя, встановленої під час шлюбу чи протягом одного року від дня його розірвання;

-потребування непрацездатним з подружжя матеріальної допомоги;

-можливості другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

За змістом правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.04.2016р. у справі №6-3066цс15, аналіз ч.ч. 2, 3, 4 ст.75 СК України дає підстави для висновку, що аліментні зобов»язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зважаючи на те, що під час перебування сторін в шлюбі позивачу з 18.12.2014р. встановлено другу групу інвалідності, а з 01.01.2015р. - третю групу інвалідності довічно, то відповідно правила ч.3 ст.75 СК України, позивач вважається непрацездатним.

Відповідачка та її представник не заперечували можливості надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги.

Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 та її представник заперечили наявність в позивача потреби в матеріальному утриманні в розумінні ч.4 ст.75 СК України, те, що ОСОБА_1 має високий рівень доходів, значні пільги, може і здатен утримувати себе самостійно, не є непрацездатним.

Частина статті 75 СК України визначає, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4 ст.75 СК України).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становив:з 1 січня 2017 року - 1544 грн, з 1 травня - 1624 грн, з 1 грудня - 1700 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017р. № 2246-VIII установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 грн, з 1 липня - 1777 грн, з 1 грудня - 1853 грн,

Відповідно довідки ГУ ПФУ в м.Києві (а.с. 11), позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 7 544,69 грн, а також, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.12) щомісяця отримує державну та соціальну матеріальну допомогу в розмірі 12 402,00 грн.

Таким чином, позивач щомісячно отримує дохід в розмірі 19 946,69грн (7 544,69 грн + 12 402,00 грн), що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом, як на момент звернення в суд з даним позовом, так і на час розгляду справи.

Щодо витрат позивача, то до позовної заяви ним додано копії медичних документів (виписки з медичних карток стаціонарного хворого; епікриз від 07.03.2013р., виписний епікриз від 17.10.2014р., висновок для МСЕК від 10.11.2014р.; свідоцтва про хворобу від 23.10.2013р. медичний висновок від 15.08.2013р., заключение (рос.) від 08.02.2016р., результати дослідження КТ від 29.04.2015р., від 26.04.2016р., від 13.01.2017р., копії медичної карти амбулаторного хворого від 20.02.2013р. (а.с. 15-26); замовлення медичних досліджень, здійснених щодо ОСОБА_1 в січні-березні 2016р. (а.с.30-32).

Також до позову додано товарні чеки на придбання лікарських засобів (покупець ФОП ОСОБА_7 а.с.27, 28, 29).

Свідок ОСОБА_5 - мати позивача, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 наразі проживає в неї, приймає ліки, на які витрачає багато коштів, його прибутку не вистачає на лікування.

Разом з тим, позивачем, відповідно вимог ч. ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, під час провадження справи не доведено його витрат на власне лікування та медичне обстеження, їх розміру та періодичності, оскільки зазначені медичні документи не підтверджують необхідної періодичності відповідних досліджень та необхідності постійного чи періодичного прийняття ним конкретних лікарських засобів, а покупцем лікарських засобів за наданими позивачем товарними чеками (а.с.27, 28, 29) є не він, а інша особа - ФОП ОСОБА_7

Також позивачем надано квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 33, 35-37, 39-40) по квартирі АДРЕСА_2.

Проте, згідно довідки Форма-1, виданої Будинкоуправлінням №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 28.03.2017р. (а.с.70), ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; за вказаною адресою користується пільгою «ветеран військової служби» на послуги з утримання будинків і споруд (50%) з 02.12.2013р. Пільга нараховується на двох осіб - ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Також позивач користується пільгою «ветеран військової служби» при оплаті: за централізоване постачання холодної води та водовідведення (50%) з 01.04.2017р. (довідка ПАТ «АК «Київводоканал» від 28.04.2017р. - а.с.71); електропостачання - з 16.12.2013р., за постачання гарячої води та централізованого опалення - з 01.03.2015р. (а.с.74); знижкою на оплату спожитої електроенергії 50% з 16.12.2013р. (а.с.75); знижкою на абонентську плату за телефон в розмірі 50% (а.с.73).

В той же час позивач стверджує, що він здійснює добровільно утримання матері-пенсіонерки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідної тітки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно довідки Управління ПФ у Кагарлицькому районі від 15.02.2017р. (а.с.62), ОСОБА_5, яка є матір»ю позивача (копія свідоцтва про народження - а.с.60) та проживає у АДРЕСА_3, отримує пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, розмір якої, з січня 2016р. по грудень 2016р. складала 1 577,82грн.

Батько позивача - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 76 років (копія свідоцтва про смерть - а.с. 61).

ОСОБА_6 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Київській області і отримує пенсію за вислугу років, розмір якої, з січня 2016р. по грудень 2016р. складав 1 332,73 грн (довідка від 15.02.2017р. Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління ПФ України Київської області - а.с.80).

В судовому засіданні досліджені оригінали розписок матері позивача - ОСОБА_5 про отримання нею від ОСОБА_1 коштів в якості матеріальної допомоги: 25.11.2016р. - 1600 грн; 23.12.2016р. - 1 500 грн; 06.01.2017р. - 1400 грн; 13.02.2017р. - 1400 грн; 07.03.2017р. - 1600грн; 10.04.2017р. - 1600 грн; 08.05.2017р. - 1 600 грн (а.с.63-69, 81-), а також досліджені оригінали розписок ОСОБА_6, яка згідно тверджень позивача, які не заперечуються відповідачкою, є його тіткою, нею отримано від позивача ОСОБА_1 в якості матеріальної допомоги кошти: 10.11.2016р. - 900 грн; 12.12.2016р. - 800 грн; 06.01.2017р. - 700 грн; 07.02.2017р. - 700 грн; 07.03.2017р. - 700 грн; 07.04.2017р. - 900 грн; 05.05.2017р. - 900 грн (а.с.81-87).

Також рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 14.06.2017р (справа №752/15798/16-ц) ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6), в розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 30 вересня 2016р. і до досягнення дитиною повноліття - тобто - до ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.88-90).

Зазначений вище розмір щомісячного доходу позивача, в т.ч. ураховуючи його витрати на утримання, яке він щомісяця добровільно надає своїй матері - ОСОБА_5, та стягнення рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 14.06.2017р (справа №752/15798/16-ц) ? частини щомісячного доходу позивача на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом, що належить враховувати, відповідно ч.4 ст.75 СК України.

Що стосується надання позивачем матеріальної допомоги своїй тітці ОСОБА_6, то позивачем в судовому засіданні не доведено наявності в нього визначеного законодавством обов»язку щодо утримання ним своєї тітки ОСОБА_6. Таке утримання, згідно тверджень позивача, здійснюється ним добровільно, що свідчить про наявність в ОСОБА_1 можливості нести відповідні витрати .

Отже, позивачем в судовому засіданні, не доведено своєї потреби у матеріальній допомозі, а отже, не доведено, відповідно вимог ч. ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, наявності в нього визначеного статтями 75, 76 СК України права на утримання.

За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 351, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк