233 № 233/4215/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
секретаря Теліціної О.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
роглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
15 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 08 вересня 1975 року йому належить будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Миру,30, в якому зареєстрований його син ОСОБА_3 З 2000 року відповідач в належному позивачу будинку не мешкає, оскільки з власної волі змінив місце проживання. Реєстрація ОСОБА_3 в належному позивачу будинку має наслідком порушення його прав як власника, у звязку з чим просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 30 по вул.Миру в м.Костянтинівка Донецької області.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Пояснила, що ОСОБА_3, який є сином позивача по справі, з 2000 року не мешкає в будинку № 30 по вул.Миру в м.Костянтинівка, оскільки з власної волі змінив місце проживання; будь-яких перешкод у проживанні в зазначеному будинку відповідачу з боку ОСОБА_2 сину не чинилось. Місце фактичного проживання відповідача невідоме.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є сестрою відповідача ОСОБА_3, який з 2000 року не мешкає в будинку № 30 по вул.Миру в м.Костянтинівка, оскільки спочатку з власної волі переїхав до м.Донецька, потім знову змінив місце проживання і де він мешкає в теперішній час невідомо. Батько не чинив ОСОБА_3 перешкод у користуванні будинком № 30 по вул.Миру в м.Костянтинівка.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома із сторонами по справі, мешкає по- сусідству. Підтвердила, що відповідач ОСОБА_3 приблизно з 2000-2001 року не мешкає в будинку № 30 по вул.Миру в м.Костянтинівка, оскільки виїхав на заробітки до іншого міста та залишився там. Будь-яких перешкод у проживанні в зазначеному будинку позивач сину не чинив.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 08 вересня 1975 року є власником будинку № 30 по вул.Миру в м. Костянтинівка Донецької області (а.с.5-6).
Відповідно будинкової книги (а.с.7-8) ОСОБА_3 з 04 вересня 1992 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 з власної волі не проживає в належному позивачеві будинку за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Миру, 30 з 2000 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеного будинку.
В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі.
На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Позов ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі по 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 грудня 2018 року.

Суддя