Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/7684/14Головуючий у 1-й інстанції Добрєв М.В.
Пр. № 22-ц/778/1020/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - Банк), заінтересовані особи: Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя, ОСОБА_2 на незаконну бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Огарко М.О.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Банк звернувся до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 76-92), в якій просив:

витребувати до початку розгляду справи з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області матеріали виконавчого провадження № 50689058 та матеріали виконавчого провадження № 49760072;

визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко М.О. по виконавчому провадженню № 50689058 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 21.07.2017 року;

визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко М.О. по виконавчому провадженню № 49760072 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 21.07.2017 року;

скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко М.О. по виконавчому провадженню № 50689058 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу;

- скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко М.О. по виконавчому провадженню № 49760072 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування своєї скарги Банк зазначав, що 09.08.2017 року він отримав постанови про повернення виконавчих документі стягувачеві від 21.07.2017року, винесені державним виконавцем Огарко М.О.

Підставою для повернення виконавчого документа є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутність отримання джерела доходів.

Вважав, що державний виконавець ВДВС Огарко М.О. проігнорувала вимоги закону та порушила вимоги ст. 10, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не здійснила всіх необхідних дій передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2017 року (а.с. 110-111) у задоволенні вищезазначеної скарги Банку у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 113-119) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною скаргою Банку відкрито (а.с. 141), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.143).

Особи, які беруть участь у цій справі, не скористались своїм правом на подання відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 26 квітня 2018 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ЦПК України, у тому числі боржник також через сайт судової влади (а.с. 144-161), всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

Навпаки, Банк подав апеляційному суду до своєї вищезазначеної апеляційної скарги клопотання (а.с. 121), в якому просив розглядати дану справу апеляційним судом без участі його представника.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, його нормами апеляційний суд має керуватись при апеляційному перегляді цієї справи.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив клопотання Банку задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у цій справі.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку, як стягувача, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні його вищезазначеної скарги у цій справі, керувався ст. ст. 10, 11, 60, 383-387 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, Законом України «Про виконавче провадження», та виходив із того, що державним виконавцем було вжито всі заходи для примусового виконання рішення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року включно, тобто чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (17 жовтня 2017 року).

Встановлено, що на виконанні у державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Огарко М.О. перебували виконавчі листи:

-№ 334/7684/14-ц від 08.12.2014 року про стягнення ОСОБА_2 на користь Банку суми боргу у розмірі 35535,95 грн. та 8701,46 дол. США (а.с.85), ВП № 5068058,

-№ 334/7684/14-ц від 08.12.2014 року про стягнення ОСОБА_2 на користь Банку 1390,14 грн. (а.с.85), ВП № 49760072.

Однак, останні було повернуту Банку, як стягувачеві, постановами державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Огарко М.О. від 21.07.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 88, 90).

Оскільки, вжитими діями державного виконавця встановлено, згідно відповідей АІС «Автомобіль», Державної податкової служби України, рухоме майно а також джерела отримання доходів у боржника відсутні; боржник офіційно ніде не працює, пенсійного віку не досяг; на неодноразові виклики боржник до відділу не з'являється з невідомих причин щодо інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, та РНВН за боржником не зареєстровано нерухомого майна; іншого майна державним виконавцем для звернення стягнення виявити не вдалося.

Дійсно, в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Проте, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, зокрема у порядку задоволення клопотання Банку в його вищезазначеній апеляційній скарзі (а.с.80) не витребував у державного виконавця оригіналів матеріалів виконавчого провадження ВП № 5068058 та ВП № 49760072 для огляду та копій останніх - для долучення до матеріалів цієї справи, не дослідив останніх, висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Хоча в силу вимог ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, в силу вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати всіх передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Останніми у тому числі є у тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, в якої перебуває майно боржника чи кошти, належні боржникові; звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника; у разі, якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суд, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням, тощо.

Державний виконавець у своїх запереченнях на скаргу Банку у цій справі (а.с. 106-107), які ґрунтуються також на припущеннях, оскільки не містять додатків документів взагалі, та які суд першої інстанції без безпосереднього дослідження судом першої інстанції матеріалів вказаних виконавчих проваджень, безпідставно поклав в обґрунтування своєї оскаржуємої ухвали у цій справі, зазначав наступне:

05.04.2016 року ним було направлено запити до Державної податкової служби України та до Управління пенсійного фонду; 07.04.2016 року надійшов результат обробки запиту який був направлений державним виконавцем до Державної податкової служби України про номер рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якого стало відомо що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила; 08.04.2016 року отримано відповідь на запит з пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, або отримують пенсію - інформацію щодо боржника не знайдено; 13.04.2016 року ним було здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, проте, потрапити до квартири та перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим; 18.04.2016 року ним було направлено виклик із зобов'язанням боржнику з'явитись до відділу; згідно відповіді АІС Автомобіль від 25.04.2016 року за боржником зареєстровано транспортні засоби, а саме: «Шкода Фабія», держ.номер АР4350АО, який було оголошено в розшук; відповідно до п.4 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 10.11.2015 року) ним було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження строком на один рік; 01.07.2017 року ним було поновлено виконавче провадження та зроблено відповідно запити до УПФУ та ДФС; 18.07.2017 року надійшов результат обробки запиту, який був направлений державним виконавцем до Державної податкової служби України про номер рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якого стало відомо що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила. Того ж числа, отримано відповідь на запит з Державної податкової служби, згідно відповіді з ДПС інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; 18.07.2017 року отримано відповідь на запит з пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, або отримують пенсію - інформацію щодо боржника не знайдено; 19.07.2017 року ним було здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі; потрапити до квартири та перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстровано нерухомого майна; 21.07.2017 року ним винесено постанову про повернення виконавчого документа Банку, як стягувану, на підставі п.2 ст.37 Закону України «про виконавче провадження».

Однак, при вищевикладених обставинах, помилковими є висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що державним виконавцем було вжито саме всіх можливих заходів для примусового виконання рішення суду.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги Банку.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах і вимог доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Так, в силу вимог ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні та зокрема державним виконавцем апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції від 17 жовтня 2017 року є такою, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на припущеннях, а тому підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нової постанови, якою скаргу Банку слід задовольнити частково; скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко М.О. по виконавчому провадженню № 50689058 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу; скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко М.О. по виконавчому провадженню № 49760072 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу; в решті скарги Банку слід відмовити.

Оскільки, державний виконавець все ж таки здійснював деякі виконавчі дії з метою виконання рішення суду, але які є недостатніми для того, щоб повертати вищезазначені виконавчі документи Банку, як стягувачеві, саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема майновий стан боржника не перевірений в повному обсязі, оскільки державним виконавцем не досліджено, яке саме майно має боржник за своїм місцем проживання, не накладено арешт на останнє та не звернуто на нього стягнення тощо.

Керуючись ст. ст. 10 - 11, 60, 383-387 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 141, 368, 371 - 372, 379, 381-384, 450-451, п. п. 8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2017 року у цій справі скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко Марії Олександрівни по виконавчому провадженню № 50689058 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Огарко Марії Олександрівни по виконавчому провадженню № 49760072 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В решті скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.