Провадження №2/447/677/18
Справа №447/1235/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

заочне

07.12.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карбовніка І.М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ними 24.01.2018 року було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичив у нього 3000 доларів США та 33000 гривень. Загальна сума позичених ОСОБА_2 грошей в ОСОБА_1 з урахуванням курсу американського долара, становила 111000 гривень, та зобовязався повернути до 28.02.2018 року. Факт укладення договору та одержання грошей підтверджується розпискою.

Проте, відповідач своїх зобовязань за договором позики не виконав, а тому просить стягнути з відповідача - 111000 (сто одинадцять тисяч) грн. боргу за договором позики, 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень витрати на правову допомогу а також судовий збір у розмірі 1110 (одна тисяча сто десять) грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив справу слухати у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 24.01.20178 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики.

Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач отримав 3000( три тисячі) доларів США, що станом на 24.01.2018 року згідно курсу НБУ становить 78000(сімдесят вісім тисяч) грн. та 33000(тридцять три тисячі) грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою. Зазначену суму коштів, відповідач зобов'язувався повернути до 28.02.2018 року. Проте, відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав та отримані кошти за договором позики не повернув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. .

Тому, відповідно до розрахунку позивача, який відповідачем не оспорено, 3000( три тисячі) доларів США, що станом на 24.01.2018 року згідно курсу НБУ становить 78000(сімдесят вісім тисяч) грн. та 33000(тридцять три тисячі) грн..

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача коштів є підставними та підлягають до задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 11100 грн., судовий збір за розгляд заяви про стягнення заборгованості, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 8400(вісім тисяч чотириста) грн..,що підтверджується квитанцією та актом виконаних робіт,які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст.10, 76, 141,247, 263, 265,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4., Львівської області заборгованість у розмірі 111000 (сто одинадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4., Львівської області витрати на правову допомогу в розмірі 8400(вісім тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4., Львівської області сплачений судовий збір у розмірі 1110 (одна тисяча сто десятьі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Карбовнік І. М.