Єд. унік. № 243/8478/18
Провадження № 2/243/2930/2018
09 листопада 2018 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Колено Г.С.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
05.09.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1. Разом з ним у вищевказаному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, який з 2011 року у будинку не проживає, його долею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.
Оскільки відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні вже більше семи років, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє, а його реєстрація в будинку створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності суду не надав.
За вказаних обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
Відповідно до довідки № 2637-18/0.45/01 від 04.09.2018 року, виданої КП «БТІ», ОСОБА_1 є власником 1/1 частки будинку АДРЕСА_1, на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою 16.01.1970 р. № 100 (а.с.5-6, 10).
З довідки № 02-40/2464 від 03.09.2018 року, виданої ВК Билбасівської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та сумісно з ним за зазначеною адресою зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Відповідно до акту підтвердження фактичного не проживання, складеного депутатом Билбасівської селищної ради та членами квартального комітету, ОСОБА_2 з грудня 2011 року по теперішній час не проживає у АДРЕСА_1, його речі у будинку відсутні (а.с.12).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житловому будинку більше семи років, самостійно покинув зазначений будинок та перестав у ньому проживати, особистих речей у будинку немає.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач ОСОБА_2 має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування спірним житловим будинком перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265, 280-288 ЦПК України, ст., ст. 346, 383, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя
Слов'янського міськрайонного суду Д.В. Воронков