МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/7452/18
Пр. №2/521/3045/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі

головуючого судді - Сегеди О.М.,

при секретарі - Романюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення боргу,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, уточненим у подальшому до ОСОБА_3, посилаючись на те, що в травні 2015 року остання звернулася до неї з проханням надати їй у борг грошові кошти в розмірі 21000,00 грн.

Зазначала, що 06 травня 2015 року між ними був укладений договір позики, за умовами якого позивачка передала відповідачці у борг 21000,00 грн., а остання зобов'язалася повернути їх до 06 липня 2015 року включно та сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 3150,00 грн.

Вказувала, що в кінці травня 2015 року ОСОБА_3знову звернулася до неї з проханням надати їй у борг 10000,00 грн, на що вона надала згоду.

27 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3був укладений договір позики, за умовами якого позивачка передала відповідачці у борг 10000,00 грн., а остання зобов'язалася повернути їх до 27 липня 2015 року включно та сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 1500,00 грн.

На підтвердження договорів позики, відповідачка надала позивачці боргові розписки від 06 травня 2015 року та від 27 травня 2015 року.

Позивачка стверджувала, що відповідачка після отримання коштів сплатила відсотки за червень, липень, вересень та жовтень 2015 року тільки по розписці від 27 травня 2015 року, але суму боргу в розмірі 10000,00 грн. по розписці від 27 травня 2015 року та суму боргу і проценти по розписці від 06 травня 2015 року, не повернула та на теперішній час ухиляється від будь яких контактів.

Оскільки відповідачка взяті на себе зобов'язання за договорами позики не виконала, позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідачки суму боргу в розмірі 227650,00 грн. та судовий збір в розмірі 2305,00 грн.

Представник позивача, діюча за угодою від 27 березня 2018 року та ордером від 04 травня 2018 року, в судовому засіданні підтримала збільшені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 4, 5).

Відповідачка та її представник, діюча за ордером та угодою від 25 жовтня 2018 року в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Раніше до суду відповідачкою були надані письмові пояснення, в яких відповідачка зазначала, що просить суд позовні вимоги в частині стягнення процентів відмовити (а.с. 75,76,80-82).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділами 1 та 3 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 06 травня 2015 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивачка передала відповідачці у борг 21000,00 грн., а остання зобов'язалася повернути їх до 06 липня 2015 року включно та сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 3150,00 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_3від 06 травня 2015 року (а.с. 13).

27 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3був укладений договір позики, за умовами якого позивачка передала відповідачці у борг 10000,00 грн., а остання зобов'язалася повернути їх до 27 липня 2015 року включно та сплачувати щомісячно відсотки у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_3від 27 травня 2015 року (а.с. 14).

Позивачка стверджувала, що відповідачка після отримання коштів сплатила відсотки за червень, липень, вересень та жовтень 2015 року тільки по розписці від 27 травня 2015 року, але суму боргу в розмірі 10000,00 грн. по розписці від 27 травня 2015 року та суму боргу і проценти по розписці від 06 травня 2015 року, не повернула та на теперішній час ухиляється від будь яких контактів.

Отже, позивачка свої зобов'язання за договорами позики виконала та передала відповідачці у борг кошти в сумі 31000,00 грн.

Судом встановлено, що сума боргу становить 31000,00 грн., які на даний час відповідачкою не повернуті та від виконання зобов'язань за договором позики вона ухиляється.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачка після отримання коштів сплатила позивачці відсотки за користування коштами за червень, липень, вересень та жовтень 2015 року тільки по розписці від 27 травня 2015 року.

Строк повернення відповідачкою коштів за договором позики від 06 травня 2015 року настав 06 липня 2015 року.

Строк повернення відповідачкою коштів за договором позики від 27 травня 2015 року настав 27 липня 2015 року.

Будь-яких доказів виконання відповідачкою своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять.

Розписки від 06 травня 2015 року та від 27 травня 2015 року з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таки, що засвідчують виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі.

Крім того, наявність розписок у позивачки є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідачки.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк.

Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою від позивачки коштів у сумі 31000,00 грн., а також той факт, що борг на момент розгляду справи нею не повернуто у встановлений договорами термін, розписки до цього часу знаходиться у позикодавця.

Таким чином, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 31000,00 грн.

Судом встановлено, та представником позивача не заперечується факт виплати відповідачкою процентів за користування грошовими коштами, отриманих по розписці від 27 травня 2015 року за червень, липень, вересень та жовтень 2015 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по процентам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року (№ 6-36цс14).

У розписці від 06 травня 2015 року відповідачка зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 3150,00 грн. щомісячно.

Суд вважає, що оскільки відповідачка зобов'язалася повернути борг до 06 липня 2015 року, то і суму процентів в розмірі 3150,00 грн повинна сплачувати до 06 липня 2015 року.

Оскільки строк дії договору позики від 06 травня 2015 року встановлений до 06 липня 2015 року, то після закінчення строку дії договору, розмір процентів не встановлений, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, у розписці від 27 травня 2015 року відповідачка зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно.

За твердженням представника позивачки, відповідачка виплати суму процентів за договором від 27 травня 2015 року за червень, липень, вересень та жовтень 2015 року, по 1500,00 грн.

Суд вважає, що оскільки відповідачка зобов'язувалася повернути борг до 27 липня 2015 року, то і суму процентів в розмірі 1500,00 грн повинна була сплачувати до 27 липня 2015 року.

Так як строк дії договору позики від 27 травня 2015 року встановлений до 27 липня 2015 року, то після закінчення строку дії договору, розмір процентів не встановлений, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тому, суд грошові суми в розмірі 3000,00 грн., сплачені відповідачкою за вересень та жовтень 2015 року, тобто по 1500,00 грн. зараховує в рахунок виплати процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що сума процентів з урахуванням величини облікової ставки Національного банку України за серпень 2015 року по листопад 2018 року, складає: за серпень 2015 року (ставка НБУ - 27%) від суми 21000,00 грн. = 5670,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2700,00 грн; за вересень 2015 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн; за жовтень 2015 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн; за листопад 2015 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн; за грудень 2015 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн.

За січень 2016 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн; за лютий 2016 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн; за березень 2016 року (ставка НБУ - 22%) від суми 21000,00 грн. = 4620,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 2200,00 грн; за квітень 2016 року (ставка НБУ - 19%) від суми 21000,00 грн. = 3990,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1900,00 грн; за травень 2016 року (ставка НБУ - 18%) від суми 21000,00 грн. = 3780,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1800,00 грн; за червень 2016 року (ставка НБУ - 16,5%) від суми 21000,00 грн. = 3465,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1650,00 грн; за липень 2016 року (ставка НБУ - 15,5%) від суми 21000,00 грн. = 3255,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1550,00 грн; за серпень 2016 року (ставка НБУ - 15,5%) від суми 21000,00 грн. = 3255,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1550,00 грн; за вересень 2016 року (ставка НБУ - 15%) від суми 21000,00 грн. = 3150,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1500,00 грн; за жовтень 2016 року (ставка НБУ - 14%) від суми 21000,00 грн. = 2940,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1400,00 грн; за листопад 2016 року (ставка НБУ - 14%) від суми 21000,00 грн. = 2940,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1400,00 грн; за грудень 2016 року (ставка НБУ - 14%) від суми 21000,00 грн. = 2940,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1400,00 грн;

За січень 2017 року (ставка НБУ - 14%) від суми 21000,00 грн. = 2940,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1400,00 грн; за лютий 2017 року (ставка НБУ - 14%) від суми 21000,00 грн. = 2940,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1400,00 грн; за березень 2017 року (ставка НБУ - 14%) від суми 21000,00 грн. = 2940,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1400,00 грн; за квітень 2017 року (ставка НБУ - 13%) від суми 21000,00 грн. = 2730,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1300,00 грн; за травень 2017 року (ставка НБУ - 12,5%) від суми 21000,00 грн. = 2625,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1250,00 грн; за червень 2017 року (ставка НБУ - 12,5%) від суми 21000,00 грн. = 2625,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1250,00 грн; за липень 2017 року (ставка НБУ - 12,5%) від суми 21000,00 грн. = 2625,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1250,00 грн; за серпень 2017 року (ставка НБУ - 12,5%) від суми 21000,00 грн. = 2625,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1250,00 грн; за вересень 2017 року (ставка НБУ - 12,5%) від суми 21000,00 грн. = 2625,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1250,00 грн; за жовтень 2017 року (ставка НБУ - 13,5%) від суми 21000,00 грн. = 2835,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1350,00 грн; за листопад 2017 року (ставка НБУ - 13,5%) від суми 21000,00 грн. = 2835,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1350,00 грн; за грудень 2017 року (ставка НБУ - 14,5%) від суми 21000,00 грн. = 3045,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1450,00 грн.

За січень 2018 року (ставка НБУ - 16%) від суми 21000,00 грн. = 3360,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1600,00 грн; за лютий 2018 року (ставка НБУ - 16%) від суми 21000,00 грн. = 3360,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1600,00 грн; за березень 2018 року (ставка НБУ - 17%) від суми 21000,00 грн. = 3570,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1700,00 грн; за квітень 2018 року (ставка НБУ - 17%) від суми 21000,00 грн. = 3570,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1700,00 грн; за травень 2018 року (ставка НБУ - 17%) від суми 21000,00 грн. = 3570,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1700,00 грн; за червень 2018 року (ставка НБУ - 17%) від суми 21000,00 грн. = 3570,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1700,00 грн; за липень 2018 року (ставка НБУ - 17,5%) від суми 21000,00 грн. = 3675,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1750,00 грн; за серпень 2018 року (ставка НБУ - 17,5%) від суми 21000,00 грн. = 3675,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1750,00 грн; за вересень 2018 року (ставка НБУ - 18%) від суми 21000,00 грн. = 3780,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1800,00 грн; за жовтень 2018 року (ставка НБУ - 18%) від суми 21000,00 грн. = 3780,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1800,00 грн; за листопад 2018 року (ставка НБУ - 18%) від суми 21000,00 грн. = 3780,00 грн., від суми 10000,00 грн. = 1800,00 грн.

Отже, загальна сума процентів з урахуванням виплачених сум процентів, складає: 209755,00 (6300,00 +140805,00 + 67050,00- 4400,00).

Загальна сума боргу з урахуванням процентів складає 240755,00 грн. (31000,00 + 209755,00).

Оскільки позивачка просить стягнути на її користь суму боргу з урахуванням суми процентів в розмірі 227650,00 грн., а суд не має права вийти за межі розміру позовних вимог, то з відповідачки слід стягнути сум боргу з урахуванням суми процентів в розмірі 227650,00 грн.

Суд зазначає, що при здійсненні розрахунку суми процентів, позивачка помилково застосувала величину облікової ставки Національного банку України за серпень 2015 року в розмірі 30%, хоча відповідно до інформаціях Національного банку України облікова ставка за серпень 2015 року складає - 27%.

Тому, при визначені суми процентів суд застосовує облікову ставку Національного банку України за серпень 2015 року - 27%.

За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики у повному обсязі відповідно до вимог ст. 545 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки суму боргу з урахуванням суми процентів в розмірі 227650,00 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір в загальному розмірі 2305,00 грн., який підлягає стягненню з відповідачки (а.с. 21, 65).

Керуючись ст.ст. 4, 15, 16, 526, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, суму боргу в розмірі 227650 (двісті двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, суму сплаченого судового збору в розмірі 2305 (дві тисячі триста п'ять) гривень 00 копійок.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда