КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/2227/18 Головуючий у 1 інстанції - Дутчак І.М.
Унікальний №361/6553/16-ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа Броварська районна нотаріальна контора Київської області про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частку спадкового майна,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, і просили ухвалити рішення, яким визнати недійсними свідоцтва, посвідчені 21.09.2016 року Броварською державною районною нотаріальною конторою Київської області за реєстраційними номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 видані на ім»я ОСОБА_5, та НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, видані на ім»я ОСОБА_2 про право на спадщину за заповітом від 18.11.2011 року померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року спадкодавця ОСОБА_6.

Дружина спадкодавця ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 послались на те, що оспорювані свідоцтва видані кожному з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на ? частину спадкового майна. Між тим, у заповіті спадкодавця виділялось по 1/3 частині спадкового майна на трьох його дітей - відповідачів по справі та на третього сина спадкодавця ОСОБА_8, батька позивачів, який помер до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Спадкодавець ОСОБА_6, незважаючи на те, що йому було відомо про смерть ІНФОРМАЦІЯ_5 року його третього сина - спадкоємця за заповітом ОСОБА_8, між тим, не змінив свій заповіт.

У зв»язку з цим, позивачі, як діти спадкоємця за заповітом ОСОБА_8, вважали, що нотаріус, посвідчивши свідоцтва про право на спадщину за відповідачами по ? частині спадщини, тим самим порушив вимоги заповіту, а тому просили визнати недійсними спірні свідоцтва, а також визнати за ними, позивачами, в порядку спадкування за законом, право на неохоплену заповітом частину спадщини у розмірі 1/18 частини спадкового майна.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2018 року позов задоволено частково /а.с.68-75/.

Судовим рішенням визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, видані 21.09.2016 року на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по ? частці спадкового майна кожному, а в частині позовних вимог про визнання за позивачами право на спадкування за законом по 1/18 частці спадкового майна відмовлено .

В поданій апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у позові /т.2 а.с.87-94/.

Свої доводи скаржниця обґрунтувала тим, що згідно заповіту частки спадкоємців встановлені не були, оскільки в заповіті зазначено, що мова йшла лише про «все належне майно», яке батько заповів усім своїм дітям.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_6 року у селі Требухів Броварського району Київської області помер ОСОБА_6, яким за його життя, 18.11.2011 року складено заповіт, посвідчений Куць Надією Костянтинівною - секретарем виконавчого комітету Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, та зареєстрований в реєстрі №623 /т.1 а.с.78/.

Відповідно до цього заповіту спадкодавець ОСОБА_6 заповів своїм дітям ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в рівних частинах кожному, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належить спадкодавцю на день смерті і на що він за законом матиме право.

Між тим, ще за життя спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер його син - спадкоємець за заповітом ОСОБА_8.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6, знаючи про смерть свого сина ОСОБА_8, заповіт не змінював.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року спадкодавця ОСОБА_6, його спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прийняли спадщину свого батька, та отримали свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідчені державним нотаріусом Броварського району Київської області від 21.09.2016 року за НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на ім»я ОСОБА_5 та за НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на ім»я ОСОБА_2.

Відповідно до указаних свідоцтв спадкоємці отримали у власність по ? частині спадкового майна, зокрема: житлового будинкуНОМЕР_9 із господарськими будівлями та спорудами; земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий НОМЕР_7; земельної ділянки площею 0,2540 га кадастровий НОМЕР_8 - розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вважаючи, що вони, як діти ОСОБА_8, який помер до відкриття зазначеної спадщини, мають право звернутись з цим позовом до суду, вимагаючи визнати недійсними вище зазначені свідоцтва, отримані ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Задовольняючи в цій частині позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із аналізу статей 1222, 1223,1245,1261,1266 ЦК України, а також із обставин справи, та дійшов висновку, що 1/3 частка спадкового майна, яку спадкодавець ОСОБА_6 заповідав своєму синові ОСОБА_8 - батькові позивачів, який помер до відкриття спадщини, належить вважати такою, що не охоплена заповітом від 18.11.2011 року, тому її спадкування належить здійснювати за законом у загальному порядку.

Оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право на спадкування неохопленої 1/3 частини спадщини підлягає розподілу в порядку спадкування за законом між спадкоємцями ОСОБА_6 в порядку черговості згідно ст.1268 ЦК України.

Суд обґрунтовано відхилив доводи відповідачів, які послалась на ст.1275 ЦК України, згідно якої, лише в разі відмови від своєї частки спадщини одного із спадкоємців, заповідане майно може бути перерозподілене між іншими спадкоємцями за заповітом. Однак спадкоємець ОСОБА_8, батько позивачів, не міг відмовитись від своєї 1/3 частики заповіданого батьком майна, оскільки помер ще до відкриття спадщини.

Крім того, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, спадкодавець ОСОБА_6, знаючи про смерть свого сина ОСОБА_8, не змінив раніше оформлений ним заповіт на трьох своїх дітей в рівних частках, в тому числі і на свого померлого сина ОСОБА_8.

Вище зазначений висновок, знайшов підтвердження за результатами розгляду Верховним Судом України справи №6-294цс15.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними свідоцтв про право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідчені державним нотаріусом Броварського району Київської області від 21.09.2016 року за НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на ім»я ОСОБА_5 та за НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 на ім»я ОСОБА_2, є таким, що відповідає вимогам закону і постановлене на повно з»ясованих обставинах справи.

Рішення в частині відмови позивачам у їх вимогах про визнання за ними права спадкування в порядку представлення, колегія суддів обґрунтовано відхилила, зазначивши, що позивачам з цього питання належить звернутись до нотаріуса, який уповноважений за законом вирішувати ці правовідносини і лише у разі незгоди з діями нотаріуса, вони вправі оскаржити його дії до суду.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374-375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді