ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 2-1358/2008 Головуючий в 1 інстанції Кравченко І.М.
Номер провадження 22-ц/819/47/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3, який є правонаступником ОСОБА_4, до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2009р. ОСОБА_4 звернулась з позовом до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.03.2008р. померла її мати, ОСОБА_5. За життя мати склала заповіт від 01.04.1998р., посвідчений Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області за реєстровим номером 38, яким заповідала позивачу все належне їй майно, у тому числі і житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області по пров. Степовому, 6-а.

Оскільки позивачка з 29.08.2008р. по 18.09.2008р. знаходилась на лікуванні в Суворовській районній лікарні м. Херсона і не мала фізичної змоги подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а тому пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2008 року позов задоволено, подовжено ОСОБА_4 строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 08.03.2008р., а саме визначений додатковий строк достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, поданій 12.06.2018р., посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу послався на те, що оскаржуваним рішенням порушені його права, як спадкоємця першої черги після смерті матері ОСОБА_5, померлої 08.03.2008р. Скаржник, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті матері, ОСОБА_5, оскільки проживав із нею, заяву про відмову від спадщини не подавав, а тому вважає, що в силу ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину як такий, що постійно проживав із спадкодавцем. Вважає, що суд не вжив всіх заходів для встановлення дійсних обставин справи, не встановив коло спадкоємців, не залучив його в якості відповідача, як спадкоємця. Дійшовши висновку про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні в травматологічному кабінеті поліклініки №1 клінічної лікарні Суворовського району м. Херсона з 29.08.2008р. по 18.09.2008р., суд першої інстанції не зясував характер захворювання позивача, яка хвороба та яким чином заважала позивачу подати вчасно заяву про прийняття спадщини, в тому числі шляхом направлення поштою, чи проходила позивач лікування амбулаторно або стаціонарно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечує її доводи, просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

Відповідно до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 1998 року ОСОБА_5, що мешкала в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, склала заповіт, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської Ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 38, яким на випадок смерті заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_4. (а.с.7)

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 070603 від 11.03.2008 року, 08.03.2008р. померла ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис № 30 (а.с. 6)

Строк прийняття спадщини після померлого спадкодавця завершився 08.02.2009р. Із позовною заявою про продовження строку на прийняття спадщини спадкоємець за заповітом, ОСОБА_4, звернулась до суду 24.09.2008р. де зазначила, що є інвалідом другої групи та перебувала на лікуванні в період строку прийняття спадщини, а тому через хворобу не мала можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Саме таку обставину позивач вважала поважною та зазначала як підставу для встановлення додаткового строку прийняття спадщини. (а.с.5)

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що факт хвороби впродовж шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини підтверджено довідкою № 295/п-6 від 18.09.2008р., виданою Суворовською районною поліклінікою №1 м. Херсона, де зазначено, що ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні в травматологічному кабінеті поліклініки №1 клінічної лікарні Суворовського району м. Херсона з 29.08.2008р. по 18.09.2008р.(а.с.32)

Задовольняючи заявлену вимогу та ухвалюючи рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції визнав встановленим, що після смерті ОСОБА_5, померлої 08.03.2008р., спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4, яка через свою хворобу, пропустила строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи, що хвороба позивача впродовж шестимісячного строку для прийняття спадщини була обєктивною перешкодою для реалізації її права, як спадкоємця за заповітом, подати заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та визначив додатковий строк, достатній для подання заяви про її прийняття терміном в два місяці.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 25 жовтня 2008р. (а.с.4)

Як вбачається із матеріалів справи, спадкове майно складається із 2/6 частин житлового будинку №6 у пров. Степовому в с. Чорнобаївка Херсонської області, який на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 13.03.1981р. перебував у спільній частковій власності, де 2/6 частини виділено ОСОБА_6 і ОСОБА_5, та 4/6 виділено ОСОБА_2 і ОСОБА_7

Право власності на 2/6 частини будинку ОСОБА_5 набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 08.09.1987р. ( а.с.59).

Після смерті ОСОБА_5, яка померла 08.03.2008р. відкрилась спадщина на належне спадкодавцеві майно.

У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Лише у випадку відсутності заповіту чи неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

У справі, що розглядається, ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черг за законом, право спадкування якого після відкриття спадщини щодо спадкового майна, що належало його матері ОСОБА_5, померлої 8.03.2008р., мало бути реалізовано у випадку неприйняття спадщини іншим спадкоємцем за заповітом, ОСОБА_4

Суд враховує, що ОСОБА_5 у своєму заповіті визначила ОСОБА_4 спадкоємцем за заповітом, остання від свого права на спадкування не відмовилась, у визначений їй додатковий строк прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно.

Згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_4 набула право власності на спадкове майно, яке складається із 26/100 частин житлового будинку №6, розташованому у провулку Степовому в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області у відповідності до свідоцтва про право на спадкування за заповітом, виданим 23.05.2011р. Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області за № 1-480, зареєстрованим у Херсонському БТІ та у Державному реєстрі речових прав, вказаному обєкту нерухомості присвоєно окремий реєстраційний номер згідно запису від 17.12.2013р. (а.с.21-23)

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2010р. встановлено факт порушення прав ОСОБА_4, як власника набутого майна та усунення цього порушення шляхом зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою та домоволодінням. (а.с.24)

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом, не заперечував своєї обізнаності про те, що ОСОБА_4 набула право власності на спадкове майно за заповітом та це право спадкоємця не заперечував.

Із апеляційною скаргою на рішення суду від 14.10.2008р., що є предметом апеляційного перегляду, ОСОБА_2 звернувся лише 12.06.2018р., майже через 10 років після набуття таким рішенням законної сили.

ОСОБА_2 вказував на порушення його права спадкування за законом, посилаючись на ту обставину, що додатковий строк на прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 визначений судом без поважних причин, оскільки вважав, що пять місяців від часу відкриття спадщини і до часу перебування спадкоємця на лікуванні достатній строк для прийняття спадщини, а тому підстави для продовження цього строку на думку заявника не потребувало.

Частиною першою ст. 1271 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

Цей строк не може бути обмежений чи змінений, а тому встановлені судом першої інстанції поважні причини, що перешкоджали спадкоємцю за заповітом подати відповідну заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством шестимісячний строк, є достатньою підставою для його продовження у відповідності до приписів ч.3 ст. 1272 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги, про те, що спадкоємець за законом ОСОБА_2 проживав разом із спадкодавцем, а тому на його думку є таким, що прийняв спадщину, не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю за заповітом, оскільки питання наявності у спадкоємця за законом права на спадкування, встановлення факту прийняття ним спадщини предметом розгляду у цій справі не були.

Крім того, в межах цієї справи не вирішувались питання щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем, як спадкоємцем за заповітом. Суд враховує, що право власності на спадкове майно позивач набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2011р., тоді як право власності останньої за її життя ОСОБА_2 не заперечував.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 померла 16 березня 2014р., у звязку із чим відкрилась спадщина, яку у встановленому законом порядку прийняв її син, ОСОБА_3 та набув право власності на предмет спадкування згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 22.09.2014р.(а.с.90)

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що не може бути підставою для скасування ухваленого судом рішення та обставина, що ОСОБА_2 не був залучений до участі у розгляді справи судом першої інстанції, оскільки доводи останнього в заперечення висновків суду щодо визначення додаткового строку спадкоємцеві за заповітом для подання заяви про прийняття спадщини не спростовують висновку суду про наявність у ОСОБА_4 перешкод для подання заяви та изнання судом їх поважними.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» від 06.10.2015р. Європейський суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення (res judicata), згідно із яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і справедливого рішення лише із метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять особливих та непереборних обставин для перегляду рішення суду, постановленого 14.10.2008р. лише з метою повторного розгляду справи через десять років, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду за викладених у апеляційній скарзі підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2008 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 14 грудня 2018 року.

Головуючий ____________ Н.В.Орловська

Судді: ____________ О.В.Кутурланова

____________ ОСОБА_1