Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, посилаючись на те, що з 15.11.2011 року вони з відповідачем перебували в шлюбі. Від шлюбу мають дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній нехтував сімейними цінностями, не піклувався про створення та підтримку нормальних сімейних стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного, що в результаті призвело до розпаду шлюбних відносин. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року шлюб між ними був розірваний, та зобов`язано відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Ще проживаючи у шлюбі, відповідач весь свій вільний час проводив в комп`ютерних клубах за ігровими автоматами, при цьому вкладав грошові кошти, які знімав з соціальної картки дитини. Потім, до ігрового захоплення додалася наркотична залежність, в результаті чого він вів себе неадекватно, не міг усвідомлювати навколишню обстановку і оцінювати свою поведінку та вчинки. Це призвело до того, що він постійно зникав без повідомлення, та по декілька днів не з`являвся вдома, в результаті чого вона (позивач) змушена була звертатись до правоохоронних органів про його розшук. Отже, всі питання щодо виховання доньки вирішувались та вирішуються постійно нею, самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Для розвитку дитини вона прикладає усі зусилля та можливості. Тоді як відповідач не приділяв уваги навчанню дитини, жодного разу не відвідував заклади де навчається дитина, не брав участі у громадському житті дитини. Він ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Дитина разом з нею проживає у квартирі, яка належить їй (позивачу) на праві власності. Останнє відоме місце роботи відповідача компанія «Triolan», де він зарекомендував себе безвідповідальним та неадекватним співробітником, та був причетним до зникнення комп`ютерної техніки. На даний час зв`язок з відповідачем взагалі втрачений, і їй не відомо де він знаходиться, чим займається, де перебуває. У зв`язку з викладеними обставина просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, відповіді на відзив, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що комісія прийняла рішення про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з тим, що відповідач сказав про те, що позивач разом з дитиною бажає вихати за кордон. З висновком не згодні. Між сторонами існують неприязні стосунки. На даний час дитина не знає відповідача як батька. Доказів поважності невиконання відповідачем батьківських обов`язків не надано. Вважав, що опитування свідків адвокатом є неналежний доказ.

В судовому засіданні 06.06.2018 року позивач пояснювала, що зараз вона живе з іншим чоловіком, який доглядає за дитиною, проводить з нею час, та бажає її удочерити. Підтвердила, що ці обставини не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Зауважила, що раніше відповідач аліменти не платив.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, пояснював, що він з дитиною бачився, спілкувався, дитина за ним сумує. Він приїздить декілька раз на місяць, чекає біля будинку, але позивач дитину не виводить. У них десь п`ять років не працює дзвоник. Останній раз бачив дитину в 2017 році. Останнім часом до позивача могла додзвонитися лише його мати, та домовитися про зустріч з дитиною. На протязі спільного проживання позивач разів десять збирала речі та з дитиною їхала до батьків, припиняла спілкування. Після розірвання шлюбу до 2016 року вони жили разом, і позивач казала що аліменти платити не треба. Літом 2017 року гуляв з дитиною в останній раз. Коли позивач їхала на море з дитиною, дав 3 000,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь. Зауважив, що рішення суду було в 2014 році, тоді як подано виконавчий лист до виконання в 2017 році. Позивач ще в 2014 році подавала аналогічний позов, однак його повернули для звернення до належного суду. Посилання позивача на ігроманію, наркозалежність відповідача є безпідставними, та недоведеними. Не відповідає дійсності і характеристика з «Triolan», де відповідач не працював. Позивач не відповідає на дзвінки відповідача. В діях відповідача немає умислу, він бажає опікуватися дитиною, але позивач йому перешкоджає, і це було встановлено на комісії в опікунській раді.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності.

В судовому засіданні були допитані свідки позивача ОСОБА_6 , та відповідача ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача, зазначила, що вже рік дитина в повній сім`ї, займається у гуртках. Більше чотирьох років дитина не спілкувалася з батьком, вже забула хто це. В 2014 році відповідач пропав, був на реабілітації. Коли приїхав сказав, що все буде добре, прожив у них тиждень, і зник. Позивач подавала на розшук. Останній раз дитина бачила батька приблизно в 2014 році. В минулому році він приїздив до неї, шукав доньку. Дитина називає батьком іншого чоловіка, про біологічного батька знає. Про реабілітацію відповідача знає з його слів, документів не має. Підтвердила, що відповідач доньку ніколи не бив, не катував, не примушував жебракувати. В той день коли він прихав, він був на подвір`ї, хватав її за куртку, але вона йому казала, що донька і онука в місті.

Свідок ОСОБА_7 , яка є хрещеною дитини, зазначила, що сторони жили п`ять років цивільним шлюбом. Коли народилася дитина, одружилися. Позивач з дитиною жила у відповідача, казала,що вдома батьки палять, запах сечі тварин, і дитині там погано. Відповідач купав дитину, дбав про неї, всі гроші віддавав в сім`ю. В тому році він розповідав, що позивач не дає бачитися з дитиною, хоча до цього вони зустрічалися. Приблизно 30.12.2017 року вона останній раз бачила дитину в метро. Коли у дитини день народження, позивач забирає дитину, та не бере слухавку. Відповідач жодного разу не підвищив на дитину голос. Вона жодного разу не бачила відповідача п`яним, ніколи не чула,що він наркоман. Їй відомо, що відповідач зі своїми батьками неодноразово їздили до позивача в ОСОБА_8 . Останній раз бачила дитину з батьком в 2016 році, у нього вдома. Вона особисто приїздила весною 2016 року на ОСОБА_9 , і бачила в квартирі і позивача, і відповідача, і дитину. Весна-зима 2016 року вони були всі разом, і вона (свідок) це бачила особисто.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суду м. Києва 02.11.2017 року. 21.11.2017 року відкрито провадження у справі. 22.12.2017 року подано відзив на позов, 06.03.2018 року подано відповідь на відзив, 04.04.2018 року подано заперечення на відповідь.

В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 27.04.2012 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 06.11.2014 року за позовом ОСОБА_4 , та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів, починаючи з 03.09.2014 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

По даній справі позивач посилається на те, що відповідач весь свій вільний час проводив в комп`ютерних клубах за ігровими автоматами, витрачав на них кошти, які знімав з соціальної картки дитини; вживав наркотичні засоби, в результаті чого він вів себе неадекватно, не міг усвідомлювати навколишню обстановку і оцінювати свою поведінку та вчинки; він постійно зникав без повідомлення, та по декілька днів не з`являвся вдома. Всі питання щодо виховання дитини вирішувались та вирішуються лише нею. Дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач кошти на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач не приділяє уваги навчанню дитини, не брав участі у громадському житті дитини, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 13.02.2018 року № 30/9 затверджено Висновок органу опіки та піклування, яким визнано за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що дитина сторін після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . Мати створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Дитина відвідує навчальні заняття в ДК «Совеня», та СТК «Темп». Батько дитини проживає окремо від дитини в місті Києві. ОСОБА_4 обґрунтовувала підстави позбавлення батька дитини тим, що він після народження дитини почав захоплюватися ігровими автоматами та наркотичними засобами, негативно характеризується за місцем роботи, виховання дитини не займався. Згідно Довідки КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Згідно характеристик Дніпровського районного у м. Києві військового комісаріату від 11.12.2017 року та ТОВ «Сток Матрікс Логістік» ОСОБА_2 характеризується позитивно. Виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача пред`явлено лише 16.11.2017 року, і відповідач звернувся до виконавчої служби щодо сплати аліментів. ОСОБА_2 має бажання та можливості приймати участь у вихованні, розвитку та утриманні доньки, та звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради із заявою про визначення йому графіку побачень з дитиною. Комісія розглянувши подані документи, заслухавши обох батьків, рекомендували надати висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

З наданих сторонами документів встановлено, що сторона позивача не надала жодного доказу на підтвердження своїх доводів та позовних вимог. Не було надано стороною позивача жодного обґрунтування щодо заперечень на Висновок третьої особи.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що описана в позові поведінка відповідача, як зазначалося вище, не була доведена, і стосується періоду до 2014 року (розлучення), а за період з 2014 року по даний час, сторона позивача не надала жодних пояснень щодо позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 09.11.2018 року.

Суддя: