Справа № 161/4542/18
Провадження № 2/161/1931/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року.

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, не займається її вихованням.

Просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

З свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 221156 від 28 серпня 2015 року ОСОБА_4 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком (а.с. 3).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони займають вихованням та утриманням малолітньої дочки спільно.

Зокрема, дитина проживає та виховується в родині мами та батька по половині місяця за домовленістю між ними.

Однак, позивач вважає, що відповідач не повноцінно харчує дитину, не в повній мірі займається її вихованням та не надає матеріальну допомогу на її розвиток.

Відповідач в судовому засіданні заперечував пояснення матері дитини та ствердив, що це домисли позивача, які нічим не підтверджені, він бере участь у вихованні та утриманні дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 офіційно працює та отримує заробітну плату, крім того, утримує допомогу на дитину в розмірі 860 грн., а батько дитини на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак, займається вихованням та утриманням дитини.

Тобто, судом встановлено і цього не заперечували сторони, що вони спільно займаються утриманням та вихованням малолітньої дочки ОСОБА_3.

Аліменти на утримання дитини за рішенням суду підлягають стягненню лише в тому випадку, коли один із батьків не виконує такого обовязку по утриманню дитини.

Кожна сімя утримує дитину в міру своїх фінансових можливостей, однак, держава встановила мінімальний прожитковий мінімум, який необхідний для дитини відповідного віку.

Судом не встановлено, що батько дитини ухиляється від обовязку утримання та виховання дитини, а навпаки, займається цим добровільно, а тому заявлений позов є безпідставним.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України ст. ст. 180, 181 СК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська