ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/2013/17

провадження № 22-ц/4809/57/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Авраменко Т.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Андріянова О.В. від 06 лютого 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.03.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжною картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором.

Вказав, що у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, утворилася заборгованість, яка станом на 31.05.2017 року становить 15 752,03 грн., з яких: 1599,47 грн. - заборгованість за кредитом; 12 926,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 726,29 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено отримання відповідачем грошових коштів з картрахунку № НОМЕР_1 в сумі 1599,47 грн., оскільки надані банком виписки з карткових рахунків є суперечливими та на вимогу суду ним не було надано первинних банківських документів.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як убачається з матеріалів справи, 04.03.2010 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг у ПриватБанку та отримала платіжну картку кредитку «Універсальна». Також підписуючи вказану заяву, відповідач підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, відповідач отримала кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжною картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказані обставини не заперечував визнав у судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача, тому вони є неоспорюваними.

Пунктом 3.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, та також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості отримання кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та Клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_2, 29.11.2010 року відбулося зниження кредитного ліміту до 300 грн., 13.10.2011 року встановлено у нульовому розмірі, а 09.04.2014 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1600 грн. /а.с.115/.

Випискою по рахунку № НОМЕР_2 підтверджується факт постійного користування відповідачем кредитною карткою у період з 01.03.2010 року по 05.02.2018 року, зокрема 13.04.2014 року було здійснено переказ коштів /а.с.117-120/.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, станом на 31 травня 2015 року заборгованість відповідача за кредитом становила 15 752 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1599,47 грн.; заборгованості за процентами - 12 926,27 грн., у тому числі: несплачені проценти на поточну заборгованість - 82,80 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 12 843,47 грн., а також із заборгованості по судовим штрафам - 1226,29 грн. /а.с.4-5/.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що банком доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності заборгованості в розмірі 15 752 грн. 03 коп., яка виникла у зв'язку з порушенням умов укладеного між сторонами договору.

Відмовляючи у задоволенні позову з підстав недоведеності отримання відповідачем кредитних коштів, суд першої інстанції не навів правових мотивів, чому з наданих банком документів з урахуванням умов кредитного договору і вимог закону не можна встановити здійснені сторонами операції за кредитом й визначити розмір заборгованості, оскільки сам відповідач не заперечує договірні відносини, оспорюючи лише розмір заборгованості.

За таких обставин, з огляду на наявність порушення позичальником умов кредитного договору, то позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за цим договором є доведеним.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності /а.с.84-85/.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі за № 6-14цс14.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Разом з тим, банк направивши на адресу відповідача попередження про погашення заборгованості в сумі 6400 грн. в строк до 11 травня 2016 року, сам визначив строк виконання зобов'язання /а.с.48/.

Оскільки позивач звернувся в суд з позовом 07 серпня 2017 року, строк позовної давності щодо тіла кредиту в сумі 1600 грн. позивачем не пропущено, а проценти за користування кредитом підлягають стягненню в межах строку позовної давності з 07 серпня 2014 року по 11 травня 2016 року, що становить 845, 60 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в сумі 3 067 грн. 90 коп., з яких заборгованість за кредитом - 1600 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 845,60 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 122,30 грн.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 779,20 грн. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 067 грн. 90 коп., з яких заборгованість за кредитом - 1600 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 845,60 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 122,30 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 779 грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 .11.2018 року.

Головуючий:

Судді: