ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6162/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ГОРБЕНКО А.О.

за участю сторін не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_3.), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_4.) про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивував тим, що на прохання відповідачів, позивачем було здійснено їх реєстрацію у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з 2006 року не проживають в даній квартирі та сплату за комунальні послуги не здійснюють. В своїх позовних вимогах позивач просив суд визнати відповідачів, зареєстрованих за вказаною вище адресою, такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 26 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

В судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак від їхнього представника надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 25 квітня 2000 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до витягів наданих Реєстром територіальної громади м. Києва від 05 липня 2018 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстровані в АДРЕСА_1.

Крім того, судом встановлено, що відповідачі з 2006 року у спірній квартирі не проживають, сплату за утримання будинку та комунальні послуги не здійснюють. Вказане підтверджується також актом про не проживання осіб у спірній квартирі.

Частиною першою ст. 401 ЦК України встановлено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо права користування чужим майном (сервітут), в яких позивач є власником майна, а відповідачі особами, які користуються сервітутом.

Водночас, відповідно до вимог частини третьої статті 403 ЦК України особа, що користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Проте як, за змістом ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки відповідачі з 2006 року у спірній квартирі не проживають, сплату за комунальні послуги будучі зареєстрованими у цій квартирі не здійснюють, що також порушує права та законні інтереси позивача, як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном, суд дійшов висновку про наявність обставин для припинення сервітуту ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії представника відповідачів стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 206, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, стст. 316, 317, 319, 391, 401, 406 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РПОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РПОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РПОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РПОКПП НОМЕР_3, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, РПОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РПОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.