Справа № 348/1880/17
Провадження № 22-ц/779/554/2018
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів та зміну розміру аліментів з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року ухваленого суддею Міськевич О.Я. повний текст якого складено 22 лютого 2018 року,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року позивач звернулася в суд із даним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на її користь пеню у зв'язку з несплатою аліментів в сумі 8195,29 гривень та аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 27.03.2007 року в твердій грошовій сумі у розмірі по 1400 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та понесені судові витрати.

Вимоги позивач обгрунтувала тим, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2007 р. присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Протягом усього часу стягнення аліментів відповідач систематично не сплачував їй присуджені судом аліменти, або сплачував значно меншу суму аліментів, ніж присуджена рішенням суду.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем рішення суду заборгованість по виплаті аліментів на 31.07.2017 рік становила 10611,34 гривень від сплати якої він ухиляється.

Згідно проведених розрахунків за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 8195,29 гривень.

Крім того, розмір аліментів, визначений рішенням суду від 31.07.2007 року є недостатнім, оскільки з часу ухвалення рішення по даний час істотно змінився матеріальний стан дітей.

Так, на даний час вона проживає разом з неповнолітніми дітьми, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, не працює, інших доходів не має, тому не взмозі самостійно забезпечити дітей всім необхідним.

Відповідач кошти на утримання дітей не надає, їхніми потребами не цікавиться, аліменти, визначені рішенням суду не сплачує.

Відповідач неофіційно працює, має тимчасові заробітки та мінливий нерегулярний дохід. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців, крім їхніх дітей у нього немає. В звязку з цим відповідач може сплачувати аліменти на дітей у більшому розмірі, ніж сплачує на даний час.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню у зв'язку з несплатою аліментів в сумі 8195, 29 гривень.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2007 року у твердій грошовій сумі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з дати набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1400 гривень сплачених судових витрат та на користь держави 1409,60 гривень судового збору.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про зменшення розміру пені та витрат на правову допомогу.

Апелянт у скарзі зазначає, що суд безпідставно стягнув з нього пеню за ті місяці, де він частково сплачував аліменти.

Судом не враховано положення ст. 196 СК України, згідно якої суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.

Він ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, здійснює догляд за перестарілою бабусею, має іншу сімю з двома неповнолітніми дітьми та хворіє, а тому є всі підстави для зменшення розміру нарахованої пені.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника позивача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2007 року присуджено стягувати з відповідача на користь матері аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість виключно з вини відповідача, позивач, як одержувач аліментів на утримання неповнолітніх дітей, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Змінюючи розмір стягуваних аліментів щомісячно на утримання дітей до досягнення нею повноліття із 1/3 частини всіх видів заробітку до розміру у твердій грошовій сумі 1000 гривень на місяць, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність нерегулярного, мінливого доходу платника, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і апелянт у цій частині рішення суду не оскаржує.

У відповідності до ч. І ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Крім того, п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В суді першої інстанції та апеляційному суді ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини.

Крім цього апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву та у доводах апеляційної скарги просив зменшити розмір пені, враховуючи його сімейний та матеріальний стан.

Згідно ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ніде не працює, з грудня 2016 року був зареєстрований як безробітний та отримував допомогу, здійснює догляд за бабусею учасником бойових дій, інвалідом війни першої групи, має іншу сімю, за даними медичної карти у жовтні 2016 року переніс операцію, внаслідок чого на 6 місяців йому обмежено фізичні навантаження. Також апелянт надав суду довідку про доходи його теперішньої дружини, ОСОБА_6 за квітень-вересень 2017 року, з якої вбачається про отримання нею мінімального розміру заробітної плати.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з врахуванням даних обставин, які доводять матеріальний та сімейний стан платника аліментів є підстави для зменшення розміру неустойки.

Однак стягуючи 8195, 29 гривень пені, суд першої інстанції на положення ч.2 ст. 196 СК України та обставини справи належної уваги не звернув і доводів ОСОБА_1 які заслуговують на увагу у достатньому обсязі не перевірив.

Тому, колегія суддів, враховуючи приписи ч.2 ст. 196 СК України та обставини справи вважає за можливим зменшити розмір нарахованої неустойки (пені) з 8195, 29 гривень до 5000 гривень, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, що буде справедливим по відношенню до обох сторін.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині розміру неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів необхідно змінити, а в іншій частині рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а доводи скарги його законності не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд у складі колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року в частині стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 пеню у зв'язку з несплатою аліментів за період з 01. 01 2016 року по 31. 10. 2017 роки у розмірі 5000 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.04.2018 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_7