Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2018 Справа №607/19898/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Грицака Р.М. за участі секретаря с/з Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа обслуговуючий кооператив «Гірник» про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі - відповідач), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору обслуговуючий кооператив «Гірник» про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно - гараж НОМЕР_1 площею 36,1 кв. м., який складається з гаражу (А) 1992 року побудови та підвалу (Пд) 1992 року побудови, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» по вул. Піскова, 7 у місті Тернополі. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дідусь ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне йому майно, включаючи гараж НОМЕР_1, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» у місті Тернополі. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний гараж. Оскільки вона не може підтвердити своє право на успадковане майно, тому просить суд визнати за нею право власності на гараж НОМЕР_1 площею 36,1 кв. м., який складається з гаражу (А) 1992 року побудови та підвалу (Пд) 1992 року побудови, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» по вул. Піскова, 7 у місті Тернополі в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.

Позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності за присутності її представника. Позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач подала суду заяву в якій позов визнала в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 29.10.2016.

За час життя, а саме 10.10.2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мастенко Н.П., реєстровий № 3337, яким заповів ОСОБА_2 частку у квартирі АДРЕСА_1, а також все інше майно, яке буде належати йому на день смерті.

Рішенням Тернопільської міської ради від 13.05.1999р. обслуговуючому кооперативу «Гірник» у постійне користування надана земельна ділянка для будівництва гаражів, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 30.06.1999 серії НОМЕР_3 і витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.02.2015 № НВ-015.

ОСОБА_4 був членом обслуговуючого кооперативу «Гірник» згідно рішення № 57 виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 18.02.1992р., заборгованості по членських внесках немає, будівництво гаража ним завершено, що підтверджується довідкою від 02.10.2018 № 10, виданою вказаним кооперативом.

На замовлення ОСОБА_4 01.07.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на гараж НОМЕР_1, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» по вул. Піскова, 7 у місті Тернополі, останній складається з гаражу (А) 1992 року побудови та підвалу (Пд) 1992 року побудови. Загальна площа становить 36,1 кв. м., самочинні добудови чи перепланування відсутні.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 за час життя право власності на вказаний гараж не зареєстрував.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (який був чинний станом на 1992 рік) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. У підпункті «а» пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.06.91 № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» вказано, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (ст. 15 Закону України «Про власність»). Виходячи з наведених норм закону, право власності на гараж у ОСОБА_4 виникло на підставі діючої на момент його спорудження ст. 15 Закону України «Про власність» ще до набрання чинності Цивільним кодексом України (01.01.2004) і Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (01.07.2004). Відповідно до пунктів 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Обов 'язкову державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації для власників, незалежно від форми власності введено Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 за № 399/2839.

Тобто законодавство, чинне на момент спорудження гаража і виникнення права власності на нього не пов'язувало виникнення останнього з його державною реєстрацією.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 з дотриманням встановленого ЦК України шестимісячного строку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та у справах Першої Тернопільської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 зареєстрована спадкова справа № 924/2016, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.11.2016 № 45830199.

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2018 вих. № 3297/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж НОМЕР_1, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» по вул. Піскова, 7 у місті Тернополі, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний гараж. Відповідно до матеріалів вказаної спадкової справи, окрім ОСОБА_2, інших спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємець, яка має право на обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилась.

Рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018 № 42682303 державним реєстратором прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Сагайдак І.В. зупинено розгляд заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на гараж НОМЕР_1, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» по вул. Піскова, 7 у місті Тернополі в зв'язку з тим, що документи подані не в повному обсязі, а саме заявником не подано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. В абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 до якої входить гараж НОМЕР_1, що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник» по вул. Піскова, 7 у місті Тернополі, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на дане майно за спадкодавцем ОСОБА_4 Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що право власності позивача порушено, тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж НОМЕР_1 загальною площею 36,1 кв. м. (складається із гаражу (А) 1992 року побудови та підвалу (Пд) 1992 року побудови), що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник», за адресою: вул. Піскова, 7 м. Тернопіль, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 229 ЦПК України, ст. ст. 16, 392, 1216, 1233, 1268, 1273 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_1), третя особа обслуговуючий кооператив «Гірник» (місцезнаходження м. Тернопіль, Піскова, 7) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж НОМЕР_1 загальною площею 36,1 кв. м. (складається із гаражу (А) 1992 року побудови та підвалу (Пд) 1992 року побудови), що знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гірник», за адресою: вул. Піскова, 7 м. Тернопіль, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог частиною 2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 08 листопада 2018 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак