Справа № 211/1289/18
Провадження № 2/211/1170/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 травня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Зоріної С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визнання права користування жилим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визнання права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батькові ОСОБА_3 на сімю у складі двох осіб, утому числі і їй, 10 листопада 2012 року на підставі рішення виконкому Дзержинської районної у місті ради від 17.10.2012 року № 548 було видано ордер № 236 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ( на той час вул. Гутовського ). Разом з батьком позивач заселились до квартири та почали проживати у ній. Через те, що квартира була однокімнатна, батько переїхав проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а квартиру залишив їй. 27 липня 2013 року вона вийшла заміж та прийняла прізвище чоловіка. Разом з чоловіком вона проживала весь час у квартирі.

На початку року вона та її батько вирішили приватизувати квартиру. 23.01.2018 року вона звернулась до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради та написала заяву про зняття з реєстрації за вказаною адресою, так як з батьком вони домовилися, що він буде сам приватизувати квартиру. Однак, після того, як її було знято з реєстрації, було зясовано, що ОСОБА_3 в квартирі не зареєстрований. Вказаним обставинам вона не придала значення, так само, як і її батько, бо вважав, що реєстрація не має значення, головне, що він отримував ордер на житло, тому саме він і на цих підставах повинен приватизувати житло.

Одразу вона звернулась до відділу РМПГ виконкому Довгинцівської районної у місті ради з заявою про реєстрацію свого місця проживання, однак у цьому їй було відмовлено з тих підстав, що у неї відсутній документ, що підвереджує право на проживання в квартирі. У звязку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом та просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

У судове засідання сторони та третя особа не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Представник позивача ОСОБА_4 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_2 комітету Довгинцівської районної в місті ради до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень щодо вимог позивача не мають ( а.с. 28).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на сімю у складі двох осіб, у тому числі і доньці ОСОБА_5 10 листопада 2012 року на підставі рішення виконкому Дзержинської районної у місті ради від 17.10.2012 року № 548 було видано ордер № 236 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ( на той час Гутовського ) ( а.с. 10 копія ордеру, а.с. 11 копія свідоцтва про народження). ОСОБА_5 27.07.2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, та присвоєно їй прізвище ОСОБА_6 ( а.с. 12 копія свідоцтва про шлюб).

23.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради та написала заяву про зняття з реєстрації за вказаною адресою ( а.с. 14 копія заяви).

27.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відділу РМПГ виконкому Довгинцівської районної у місті ради з заявою про реєстрацію свого місця проживання, однак у цьому їй було відмовлено з тих підстав, що у неї відсутній документ, що підвереджує право на проживання в житлі ( а.с. 13 копія заяви).

Статтею 7 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно закону.

Відповідно до статті 61 ЖК Української PCP, користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Статтею 64 ЖК Української PCP передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язання, що випливають з зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України, уразі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Таким чином, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з наймачем та членами його сімї у разі наявності даних про те, що він вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визначення права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача ( власника ) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 217, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає заяву та документ, що підвереджує право на проживання у житлі, зокрема, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житлом приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника ( співвласника житла, наймача та членів його сімї ).

Враховуючи, що квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Чорновола, 17/4, у якій позивач зараз проживає, є єдиним її житлом, вона не має будь-якого житла у власності, не має будь-якої реєстрації, яка б давала право на зберігання за ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням( а.с. 15, 19_. Заселялася вона до квартири за вказаною адресою разом з батьком на законних підставах, відповідно до ордеру, як член його сімї. З моменту заселення і до цього час у ОСОБА_1 постійно безперервно проживає у квартирі, оплачує комунальні платежі, дбає про житло ( а.с. 30 - акт з місця проживання, а.с. 33-43 - копії квитанцій). Вона не виїжджала з квартири, коли написала заяву про зняття з реєстрації, що підтверджується також і її заявою, де позивач не вказала місце вибуття, оскільки не змінювала місце проживання.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визнання права користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.61,64,107 ЦК України, Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.ст. 10,12,13,141,263,265,280-284,288 ЦПК України, ст.7 Конституції України,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3;

-відповідач ОСОБА_7 Довгинцівської районної у місті ради, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 11;

- третя особа відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 16.

Суддя Сарат Н. О.