Справа № 265/9440/18
Провадження № 2/265/2056/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2018 року засобами поштового звязку до суду надійшов позов ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням домоволодінням № 21 по провулку Стрічковому в місті Маріуполі.

Вивчивши матеріали позову, суд приходить до висновку про те, що справа не може бути призначена Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області до розгляду, а позов підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити реєстраційні номери облікових карток платників податків сторін за його наявності або номер і серію паспорта громадянина України; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Разом із тим, предявлена позовна заява не містить зазначення реєстраційного номеру картки платника податків позивача ОСОБА_2 або його номеру і серії паспорту.

Крім того, зі змісту позову вбачається, що його предявленням позивач ОСОБА_2 має на меті зняття відповідачів з реєстраційного обліку у належному йому житлі, наявність якого повязує із існуванням перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своєю власністю, які просить усунути, посилаючись як на підставу своїх вимог на положення ст. 319 ЦК України. При цьому позивачем жодним чином не конкретизовано яким саме чином з боку відповідачів порушено його право власності чи обмежено у його здійсненні і будь-яких доказів з цього приводу не надано.

Також за змісту позову та долучених документів вбачається, що іншим співвласником спірного житла є рідна сестра позивача, ОСОБА_5, яка жодним чином не залучена до справи, рішення у якій може вплинути на законні права і інтереси останньої.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, що подається фізичною особою, встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на сьогодення становить 704,80 гривень.

При цьому згідно ч. 9 ст. 185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання який передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

За розясненнями, що містяться у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в редакції від 25 вересня 2015 року, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)). Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Так, при зверненні до суду із вказаним позовом позивачем ОСОБА_2 долучено оригінал квитанції № 17981135 від 12.10.2018 про сплату судового збору за подання позову у сумі 704,80 гривень.

Пунктом 2.13.5 Інструкції користувача компютерної програми «Д-3» (версія 3.20) передбачено порядок перевірки платежів оплати (повернення) судового збору з Казначейства, згідно до якого відповідальна особа суду повинна перевірити наявність в обліково-статистичній картці справи підтвердження оплати судового збору.

При перевірці підтвердження зарахування сум судового збору за даним позовом було встановлено, що судовий збір за квитанцією № 17981135 від 12.10.2018 у сумі 704,80 гривень зараховано до державного бюджету по справі № 265/8685/18, провадження № 2/265/1927/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, який було повернуто позивачеві на підставі ухвали суду від 31.10.2018.

Отже, судовий збір за позовом ОСОБА_6, поданим до суду 12.11.2018, залишається не сплаченим.

Таким чином позивачеві необхідно усунути виявлені недоліки позову, уточнити його зміст і правові підстави, зазначивши: реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача або номер і серію паспорту; навести обґрунтування наявності перешкод у здійсненні права користування і розпорядження власністю та надати відповідні докази з цього приводу; навести мотиви незалучення до справи іншого співвласника житла, ОСОБА_5, а також сплатити у встановленому розмірі суму судового збору за подання позову немайнового характеру у сумі 704,80 гривень, надавши відповідні документи на адресу суду у визначений термін.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - залишити без руху.

2. Надати позивачеві строк терміном пять днів з моменту отримання копії ухвали суду і розяснити, що у разі не усунення вказаних недоліків у визначений термін заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

3. Ухвала суду в частині, що стосується визначення розміру судових витрат, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ______________________________