Справа №489/4405/18
Провадження № 22ц/812/291/18 Головуючий у 1-й інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 50 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Цуркан І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2018 року , ухваленого під головуванням судді Тихонової Н.С. в залі суду в місті Миколаєві о 08 годині 15 хвилин із складанням його повного тексту по справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

У С Т А Н О В И Л А:

12 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що відповідач є батьком дітей, які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач є працездатним, але допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та проживає окремо. Оскільки відповідач є приватним підприємцем, має свій приватний бізнес та отримує великий заробіток, позивач вважала, що він має можливість сплачувати таку суму аліментів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2018 року за позовом ОСОБА_3 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено до розгляду, а відповідачу надано строк для надання відзиву на позов або пред'явлення зустрічного позову.

6 серпня 2018 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та задоволення позову, оскільки вже довгий час не є приватним підприємцем і має сумніви щодо того, що він є біологічним батьком дітей, а тому просив зупинити провадження по цій справі до розгляду іншої про оспорювання ним батьківства.

29 серпня 2018 року ОСОБА_3 направила до суду уточнену позовну заяву про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено, і у зв'язку з неявкою учасників справи її слухання відкладено на 18 вересня 2018 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2018 року позов задоволено, ухвалено про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 12 липня 2018 року до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, потім у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до повноліття сина ОСОБА_5. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, оскільки суд вийшов за межі позовних вимог визначаючи розмір стягнутих аліментів у інший спосіб, ніж зазначений в позовній заяві та порушив його процесуальні права як відповідача.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 5 листопада 2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 квітня 2012 року шлюб зареєстрований 15 липня 2000 року між позивачем та відповідачем по справі розірвано (а.с.5).

Відповідно до копій свідоцтв про народження дітей відповідач по справі є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.8).

Обставин, що виключали б батьківство відповідача, стосовно дітей, які народились у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, судом не встановлено.

Відповідач є особою працездатного віку, відомостей про наявність на утриманні інших осіб у судові засідання не надав, проживає окремо від родини, а тому може та повинен надавати дітям матеріальну допомогу.

За такого і виходячи з положень статей 180-181 СК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність усіх підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у зв'язку з його окремим проживанням та знаходженням дітей на утриманні матері.

За загальним змістом ч. ч. 1-3 ст. 181, ст. 182 СК України розмір аліментів на утримання малолітніх дочки, сина визначається у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом згідно з ч. ч. 1, 2 статті 183 СК України.

Тому визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, суд керувався положеннями ст. 183 СК України та розглянув справу відповідно до уточнених позовних вимог ОСОБА_3 щодо способу стягнення аліментів, змісту відзиву, надісланого відповідачем ОСОБА_2, де ним повідомлено про наявність у нього стабільного щомісячного доходу у розмірі 3723 грн. (а.с.16-17).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом першої інстанції визначено правильно.

В той же час доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі щодо вирішення судом першої інстанції позовних вимог поза межами пред'явленого позову є безпідставними.

Так, за змістом положень п. 2 ч. 2 та ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову шляхом подання відповідної заяви до суду з наданням доказів щодо направлення її копії відповідачу.

Скориставшись цим правом, з огляду на раніше наданий відповідачем відзив, позивач ОСОБА_3 до початку розгляду справи подала уточнену позовну заву, в якій зазначила про зміну способу стягнення аліментів та просила стягувати їх в частці від заробітку (доходу) відповідача.

На виконання вимог ч. 5 ст. 49 цього ж Кодексу надала докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи (а.с.20-21).

Стосовно тверджень відповідача про залишення судом першої інстанції без уваги його заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, то слід зазначити, що ним не було подано окремої заяви із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 4 ст. 274 ЦПК України, а лише зазначено про це у відзиві.

Крім цього, відповідач належним чином повідомлявся про дати судового розгляду та міг особисто взяти участь у розгляді справи та надати пояснення за пред'явленим до нього позовом.

Направлення заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснено відповідачем ОСОБА_2 з порушенням порядку, встановленого пунктами 1, 2, 7 ст. 212 ЦПК України, а тому така заява за положеннями ст. 126 ЦПК України залишається без розгляду.

За такого порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б призвели до невірного вирішення ним справи, колегією суддів не встановлено. А тому підстав для скасування рішення суду із закриттям провадження по справі за позовом про стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова