ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1052/18 Справа № 205/2330/17 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року

у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», заінтересовані особи: Дніпровська міська рада та Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2017 року заявник - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що 03.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 31 080,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.03.2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку будинок за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором становить 60 254,72 доларів США, що еквівалентно 1 634 148,08 грн. У власності померлого залишилось майно, передане в іпотеку, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи, що спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались заявник просив суд визнати спадщину померлого ОСОБА_2, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_1, відумерлою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, заявник звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що жінка померлого ОСОБА_3 у встановлений законом строк прийняла спадщину, тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його заяви.

Дніпровська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNU0GK00001591, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 31 080,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.03.2028 року (а.с. 7-8).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 50). Станом на дату смерті боржника заборгованість за кредитним договором № DNU0GK00001591 від 03.03.2008 року, згідно розрахунку заявника, становить 60 254,72 доларів США, що еквівалентно 1 634 148,08 грн. (а.с. 12-13).

21.01.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с. 54-69).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався.

Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 335 ЦПК України, у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Однак, відповідно до копії паспорту ОСОБА_2, останній перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 07.12.1996 року, тобто остання є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 ЦК України (а.с. 11).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.1277 ЦК України, ст. 335, 338 ЦПК України, обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, оскільки висновки заявника про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 є передчасними.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що матеріали справи не містять доказів прийняття ОСОБА_3 спадщини у встановлений законом строк, не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки в розумінні положень ст.335 ЦПК України саме на заявника покладається тягар доказування щодо неприйняття спадкоємцем спадщини, або про відмову від її прийняття.

Разом з тим, судом встановлено, що на час смерті спадкодаця ОСОБА_3 перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину. При цьому заявником зазначених обставин спростовано не було та не заявлялось клопотання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі.

Таким чином, безспірних підстав для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою у суду першої інстанції не було, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова