Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 536/2177/15-ц

провадження № 61-8073св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області у складі судді Клименко С. М. від 17 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Омельченко Л. М., Корнієнка В. І., від 19 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України,про припинення застави.

Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2008 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс») укладено кредитний договір, згідно з умовами якого вона отримала кредит у сумі 128 000,00 грн на строк до 10 червня 2013 року зі сплатою 12,5 % річних.

Також ОСОБА_3 зазначала, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між нею та банком було укладено договір застави транспортного засобу від 18 червня 2008 року, відповідно до умов якого вона передала у заставу належний їй автомобіль марки КІА, модель Magentis, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

При цьому, позивач вказувала про те, що у вересні 2015 року їй стало відомо, що відбулася заміна обтяжувача ТОВ «ПростоФінанс» на ТОВ «Кредитні ініціативи».

Посилаючись на те, що правочинів, які підтверджували б зміни у частині обтяжувача та строку дії обтяження вона не укладала, державну реєстрацію ТОВ «ПростоФінанс» припинено, вважала, що зобов'язання за договором застави припинилися також із припинення юридичної особи, яка є кредитором за договором, у зв'язку із чим ОСОБА_3 просила визнати заставу за договором застави транспортного засобу від 18 червня 2008 року припиненою з 17 серпня 2015 року.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щонеукладення із позивачем договорів щодо заміни кредитора у зобов'язанні за спірним договором застави транспортного засобу, а також припинення юридичної особи - попереднього кредитора не є правовими підставами для його припинення.

УхвалоюАпеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що факт припинення діяльності ТОВ «ПростоФінанс» (попередній кредитор) не є правовою підставою припинення застави за наявності нового кредитора у зобов'язанні, який також є і новим заставодержателем - ТОВ «Кредитні ініціативи».

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосуваннямсудами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, заявник вказує на те, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» не перейшло право вимоги за спірним договором застави, а лише за основним зобов'язанням; новим кредитором не дотримано строку для внесення змін про обтяжувача до державного реєстру, а тому укладений між нею та ТОВ «ПростоФінанс» договір застави від 18 червня 2008 року є припиненим у зв'язку із припиненням юридичної особи (кредитора).

У листопаді 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України,про припинення заставипризначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 лютого 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 червня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 128 000,00 грн зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 10 червня 2013 року (а. с. 12-17).

З метою забезпечення виконання зобов'язанняЧинчик Л.В. за вищеукладеним кредитним договором, 13 червня 2008 року між нею та ТОВ «ПростоФінанс» було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є належний позивачу автомобіль марки КІА, модель Magentis, 2008 року випуску, номер рами НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 18-22).

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалося відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку№ 1 до договору відступлення, у тому числі й за спірним договором застави (а. с. 88-114).

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 04 липня 2012 року було змінено обтяження, об'єктом якого є легковий автомобіль КІА модель Magentis, 2008 року випуску, номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, вилучено обтяжувачаТОВ «ПростоФінанс» та додано обтяжувачаТОВ «Кредитні ініціативи». Продовжено строк дії обтяження, який закінчувався 02 серпня 2013 року до 07 червня 2018 року.Підставоюобтяження зазначено договір застави транспортного засобу від 18 червня 2008 року з ТОВ «ПростоФінанс» (а. с. 9-11).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ПростоФінанс» припинено з 17 серпня 2015 року(а. с. 23-28).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

За змістом статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

За таких обставин, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку ті факти, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» виникло право вимоги до ОСОБА_3, зокрема й за кредитним договором від 13 червня 2008 року, а також за спірним договором застави, яківідповідачу відступлено за договором від 18 травня 2012 рокута на підставі якого у державному реєстрі обтяжень рухомого майна 04 липня 2012 року було змінено відомості про обтяжувача, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, з огляду на ті обставини, що саме по собі припинення ТОВ «ПростоФінанс» не є правовою підставою для припинення заставиза відсутності підтверджень припинення в установленому порядку основного зобов'язання, а також при підтвердженні переходу прав до нового кредитора у зобов'язанні - ТОВ «Кредитні ініціативи» за чинним та ніким не оспореним договором відступлення права вимоги.

Що стосується посилань заявника у касаційній скарзі на порушення новим кредитором визначених частиною другою статті 13 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» п'ятиденного строку реєстрації обтяження рухомого майна, то вказана обставина також не є підставою для припинення права застави.

Встановлено, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку обставин справи і висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В.Черняк