П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 22-1384 Головуючий у1-й інстанції - Величко Т. О.

Унікальний №759/16850/16-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія &q?ко;Альфа-Гарант&q?іс; на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія &q?ко;Альфа-Гарант&q?ні; до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору страхування недійсним,-

у с т а н о в и л а:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія &quдо;Альфа-Гарант&q?да; (далі - ТДВ СК &q?ан;Альфа-Гарант&q?ар;) у грудні 2016 року пред'явила в суд позов до ОСОБА_3 про визнання недійсним Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7713024 (а.с.1-5).

Позов обґрунтований тим, що 28 вересня 2016 року ТДВ СК &q?ун;Альфа-Гарант&qu28; було отримано від ОСОБА_3 повідомлення особи, відповідальність якої застраховано про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 07 вересня 2016 року в м. Києві на перехресті вул. Богатирської та вул. Куренівської за участю транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Ssang Yong, д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 До вказаного повідомлення ОСОБА_3 додав копію заповненого бланка поліса АЕ/7713024.

Водночас страховий платіж за оспорюваним полісом АЕ/7713024 поступив на рахунок ТДВ CK &qu п;Альфа-Гарант&qu4 ; лише 08 вересня 2016 року. Відповідно до даних обліку бланків полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вказаний бланк поліса значився чистим та не використаним станом на дату ДТП, та таким що не був оплачений.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ТДВ CK &qupt;Альфа-Гарант&q? з; через свого представника, адвоката Грідіна В. В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ТДВ CK &q?ал;Альфа-Гарант&q?, ; (т.1, а.с.242-247).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_7, заперечувала проти її задоволення та вказала, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів. Відзив аргументований тим, що судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги недоведеність факту про те, що саме відповідач сплатив страховий платіж за спірним договором 08 вересня 2016 року.

З огляду на викладене, представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (т.2, а.с.10-13).

В суд апеляційної інстанції представник ТДВ СК &qu:1;Альфа-Гарант&q?ля; не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду був повідомлений в суді під розписку (т.2, а.с.29).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника позивача, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, адвоката ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

Поліс АЕ/7713024 на ім'я ОСОБА_3 виписаний 28 серпня 2016 року страховим агентом ОСОБА_8, який перебуває у договірних відносинах з ТДВ СК &quШи;Альфа-Гарант&quпе; відповідно до Договору доручення №01/700/319 від 01 лютого 2016 року.

Згідно з випискою з рахунку щодо надходження коштів за договорами страхування страховий платіж за лісом АЕ/7713024 на ім'я ОСОБА_3 внесений лише 08 вересня 2016 року, на наступний день після ДТП.

Відповідно до п.2.4.14 Договору доручення №01/700/319 від 01 лютого 2016 року Агент зобов'язувався щодекадно у двох примірниках (разом з другим примірником договорів страхування) надавати Страховій компанії звіти-Реєстри укладених договорів страхування (форма-Додаток №4). Звіти за декаду надаються Агентом у такому порядку за період з 21 по 30 (31) число до 03 числа після закінчення звітного місяця.

Позивач не вчинив будь-яких дій щодо з'ясування з страховим центом ОСОБА_8 обставин щодо стану оформлених ним Полісів до ДТП, яке мало місце 07 вересня 2016 року, не здійснив дії відповідно до п.2.1 Договору доручення №01/700/319 від 01 лютого 2016 року, будь-яких вимог до страхового агента ОСОБА_8, щодо неналежного оформлення Полісу АЕ/7713024 на ім'я ОСОБА_3 або несплати страхового платежу по вказаному полісу не пред'являв.

За встановлених обставин, районний суд виходячи з того, що волевиявлення відповідача було вільним та спрямоване на реальне настання наслідків, поліс АЕ/7713024 було оформлено Агентом ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_3 28 серпня 2016 року, позивач станом на 03 вересня 2016 року у відповідності до п. 2.4.14 зі звіту поданого Агентом не встановив обставин щодо невнесення страхового платежу по вказаним полісом, не довів, що саме відповідач вніс страховий платіж за Полісом АЕ/7713024 лише 08 вересня 2016 року, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення пред'явленого позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТДВ СК &q?до;Альфа-Гарант&q?ст; відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ТДВ СК &q?дс;Альфа-Гарант&q? ; позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.1, а.с.237-238).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника ТДВ СК &q?аз;Альфа-Гарант&q?уд;, адвоката Грідіна В. В., не містить.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно неправильності встановлених районним судом обставин внесення страхового платежу не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ці обставини правового значення для вирішення даного спору не мають з огляду на наступне.

Згідно з роз'ясненнями абзацу першого п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України &q?бз;Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними&q?у ; № 9 від 06 листопада 2009 року відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до преамбули Закону України &qu92;Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів&q?во;цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п.1.8. ст. 1 цього Закону).

У даному випадку оспорюваний правочин вчинений (укладений) 27 серпня 2016 року, дата його укладення завірена підписами сторін (т.1, а.с.28).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України &qu N;Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів&q?во; відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України ( 254к/96-ВР), Цивільним

кодексом України ( 435-15), Законом України &qule;Про страхування&qu43; ( 85/96-ВР ), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За правилами ст. 18 Закону України &qu ;Про страхування&qu2>; факт укладання договору страхування може посвідчуватися

страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору

страхування.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення

першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором

страхування.

Отже законодавець розмежовує момент укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із моментом набрання ним чинності.

Відповідно до роз'яснень абзацу четвертого п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України &q?цу;Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними&q?у ; № 9 від 06 листопада 2009 року судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі, якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

Отже обставини сплати страхового платежу відповідно до умов договору (страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) знаходяться у площині виконання умов цього договору його сторонами, що має наслідком набрання договором чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Тому доводи апеляційної скарги позивача у цій частині є неприйнятними.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що оспорюваний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з боку страхувальника був укладений не ОСОБА_3 а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення учасника правочину (страхувальника) на його укладення та тягне наслідком недійсність такого правочину, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення ураховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України у справах № 6-27цс14, №6-119цс14 та №6-110 цс14.

У даному випадку страхувальник, ОСОБА_3, не оспорює наявність свого підпису на договорі страхування та не оспорює наявності свого волевиявлення на укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Про наявність волевиявлення також свідчить сплата страхового платежу, який надійшов на рахунок страховика 08 вересня 2016 року.

За таких умов право страховика при укладенні договору з указаною особою не може вважатись порушеним унаслідок відсутності волевиявлення цієї особи на укладення договору страхування, а тому і немає підстав для його захисту шляхом визнання договору недійсним.

Іншими словами право оспорювати договір з підстав, визначених ч.1 ст. 215, ч.3 ст. 203 ЦК України, знаходиться у площині захисту прав тієї особи, яка не мала волевиявлення на вчинення правочину. У даному випадку ОСОБА_3 такого позову не подавав.

Обставини набрання чинності договором страхування, як вже зазначено вище, перебувають у площині його виконання, а тому не мають правового значення при вирішенні питання його дійсності з підстав, заявлених у рамках даного спору.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія &q?пе;Альфа-Гарант&q?ов; залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2018 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома