УХВАЛА

02.04.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на дії державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області,

в с т а н о в и в:

Представник скаржника звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Суворовського РВ ДВС ОСОБА_2, мотивуючи її тим, що в провадженні Суворовського РВ ДВС на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого документа, виданого Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 81137,75 грн. Постановою державного виконавця від 15.09.2017 року накладено арешти на всі рахунки ПАТ "КБ "Приватбанк". Представник заявника вважає, що арешт накладено протиправно, оскільки було арештовано рахунки, які є кореспондентськими. Крім того, на його думку, державним виконавцем порушено вимоги ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" щодо порядку зведення виконавчих проваджень.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Суворовського РВ ДВС в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду скарги РВ ДВС повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, письмових заперечень проти скарги до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 15.09.2017 року державним виконавцем Суворовського РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі рахунки ПАТ КБ "ПриватБанк". Цією постановою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

В силу норм ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ст.59 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених ЗУ "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми. Забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

Стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку здійснюється Національним банком України на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у випадках, передбачених ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, з аналізу наведеної норми ЗУ "Про банки і банківську діяльність" слідує, що жодний державний орган не вправі арештовувати кореспондентські рахунки банку, накладати арешт на кошти, які там знаходяться.

Згідно з приписами ст. 7 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

При цьому, кореспондентський рахунок - це рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Відкриття кореспондентських рахунків здійснюється шляхом встановлення між банками кореспондентських відносин у порядку, що визначається Національним банком України, та на підставі відповідного договору.

Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що у ПАТ КБ "ПриватБанк" в інших фінансових установах (банках) можуть бути наявні лише кореспондентські рахунки, які відкриваються для здійснення міжбанківських переказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про арешт коштів боржника, які перебувають на кореспондентських рахунках боржника, державним виконавцем не було враховано вимог ЗУ "Про банки і банківську діяльність", який є спеціальною нормою і регулює порядок накладення арешту на рахунки банку та стягнення з них коштів.

Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги норми ЗУ "Про виконавче провадження", суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скаржника щодо визнання незаконними дій державного виконавця в частині винесення постанови про арешт коштів боржника.

В частині вимог скарги щодо скасування постанови про накладення арешту, суд виходить із того, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у випадку встановлення обґрунтованості скарги суд зобов'язує державного виконавця усунути допущене порушення.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області незаконними в частині винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" в межах виконавчого провадження №54413890.

Скасувати постанову Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про арешт коштів боржника від 15.09.2017 року в межах виконавчого провадження №54413890.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4