Справа № 766/5842/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рэпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що за кредитним договором б/н від 11.01.2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з не виконанням відповідачем зобовязання за вищевказаним договором, станом на 01.02.2018р. заборгованість становить 13076,82грн., що складається з: 1187,61грн. заборгованість за кредитом; 3569,90грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7220,41грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг - 500,00грн штраф(фіксована частина), 598,90грн. штраф (процентна складова).У звязку з наведеним позивач просить відшкодувати з відповідача зазначену суму заборгованості по кредиту та відшкодувати судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.09.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

02.10.2018 року, від відповідача на адресу суду на дійшов відзив на позовну заяву, в якому останній пояснив, що кредитний договір між сторонами не укладався, поточний рахунок використовувався виключно для отримання заробітної плати, у позовних вимог позивач просить стягнути пеню та штрафи, що є подвійною відповідальністю, також зазначила, що стягнення штрафних платежів виходять за межі позовної давності. Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 11.01.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами є таким договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, зміст кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника та Умовах і Правилах надання банківських послуг та позивачем надано докази, які підтверджують факт користування грошовими коштами.

ОСОБА_1 є стороною договору про надання банківських послуг, у ньому від імені позичальника вчинено підпис.

Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Пунктом 1.1.2.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.

Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 11.01.2011 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем надано розрахунок заборгованості яка складає за кредитним договором № б/н від 11.01.2011 року у сумі 13076,82грн., що складається з: 1187,61грн. заборгованість за кредитом; 3569,90грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7220,41грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг - 500,00грн штраф(фіксована частина), 598,90грн. штраф (процентна складова), станом на 01.02.2018 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, суд вважає, що нарахування банком пені у сумі 7220,41 грн., після накладення штрафу у розмірі 500,00грн штраф(фіксована частина), 598,90грн. штраф (процентна складова) за порушення строків платежів за грошовим зобов'язання, є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені на думку суду слід відмовити.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 договір від 11.01.2011 року про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік не оспорювала, виходячи із вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України позовні вимоги в іншій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 1166,1187 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» станом на 01.02.2018р. заборгованість становить 5856,41грн., що складається з: 1187,61грн. заборгованість за кредитом; 3569,90грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи - 500,00грн штраф (фіксована частина), 598,90грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» витрати на сплату судового збору у сумі 1762,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська