Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 134/1579/15-ц

провадження № 61-33095св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: Голубецька сільська рада Крижопільського району Вінницької області, відділ освіти Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області,

представник Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області- ОСОБА_6,

представники відділу освіти Крижопільської районної державної

адміністрації Вінницької області: Шубенко ТетьянаПетрівна, Іванчук Віта Олександрівна,

треті особи: сільський голова Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області ОСОБА_9, начальник відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи: сільський голова Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області ОСОБА_9, начальник відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_10, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області у складі судді Зарічанського В. Г. від 30 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М. від 30 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи: сільський голова Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області ОСОБА_9, начальник відділу освіти Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_10, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Зазначала те, що з 05 лютого 2007 року вона працює на посаді завідуючої дошкільного навчального закладу (далі - ДНЗ) «Ромашка» с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області.

12 вересня 2014 року сесією Голубецької сільської ради, тобто

власником ДНЗ «Ромашка», прийнято рішення «Про ліквідацію

ДНЗ «Ромашка» с. Голубече шляхом утворення комунального закладу ясла-садок комбінованого типу «Калина» Голубецької сільської ради».

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області

від 15 квітня 2015 року вказане рішення сільської ради визнано протиправним та скасовано. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року постанову суду залишено без змін.

Після 03 листопада 2014 року, за вказівкою сільського голови с. Голубече ОСОБА_9, робота дитячого навчального закладу «Ромашка» була припинена, хоча її і не було фактично звільнено з роботи.

Також вважала, що вказаними діями Голубецької сільської ради, особисто сільським головою ОСОБА_9, їй була завдана моральна шкода, оскільки вона перенесла нервовий стрес, частково втратила сон, втратила нормальні життєві зв'язки, залишилася без заробітку і засобів на існування, тому завдану моральну шкоду оцінює у сумі 12 тис. грн.

Під час розгляду справи зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 82 321,20 грн.,

суму індексації заробітної плати на суму 8 183,66 грн., моральну шкоду

в сумі 12 тис. грн. та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги,

у сумі 5 024,80 грн.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області

від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі у сумі 82 321,20 грн, 8 183,66 грн індексації заробітної плати, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 5 024,80 грн витрат за надання правової допомоги. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у сумі платежу за один місяць. Стягнуто із Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області 551,20 грн судового збору на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не зважаючи на визначення статусу ДНЗ «Ромашка» як юридичної особи, у Статуті відсутнє право цієї юридичної особи мати свій розрахунковий рахунок і самостійно здійснювати фінансові операції. Усі фінансові надходження, у тому числі від батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб акумулюються на рахунках сільської ради. Згідно з посадовою інструкцією завідувач дитячим закладом не має права нараховувати і виплачувати заробітну плату, тому заборгованість по заробітній платі з індексацією повинно стягуватися саме з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що узгоджується зі Статутом ДНЗ «Ромашка», Законом України «Про дошкільну освіту».

Крім того, саме з вини та дій Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області позивачу тривалий час не виплачується заробітна плата. Отже, суд вважав, що порушення законних прав ОСОБА_4 призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Приймаючи до уваги ступінь вини відповідача, характер моральних страждань, яких вона зазнала, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважав, що вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 5 тис. грн.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області задоволено частково. Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року змінено в частині розміру заборгованості по заробітній платі з 82 321,20 грн до 65 166,74 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області частково та змінивши рішення районного суду в частині розміру заборгованості по заробітній платі, виходив із того, що районний суд прийшов до правильного висновку про стягнення заборгованості по заробітної плати саме з Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, оскільки саме сільська рада є розпорядником коштів по заробітній платі працівників

ДНЗ «Ромашка». Крім того, ОСОБА_4 надала виписку банку з карткового рахунку для отримання заробітної плати, згідно якою заробітна плата нараховувалася Голубецькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області. При цьому, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості по заробітній платі, виходив із того, що 01 вересня 2015 року Голубецькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області були перераховані кошти

у сумі 17 154,46 грн. на картковий рахунок для отримання заробітної плати ОСОБА_4

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Голубецька сільська рада Крижопільського району Вінницької області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не були враховані та досліджені матеріали справи, оскільки позовні вимоги, на їх думку, повинні бути заявлені до ДНЗ «Ромашка», так як трудові відносини у ОСОБА_4 виникли саме із закладом. Крім того, ОСОБА_4 як відповідальна особа за дотримання у закладі фінансової дисципліни, повинна була забезпечувати своєчасне нарахування заробітної плати, виплату її працівникам, тому суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, безпідставно виходив із того, що джерелами фінансування закладу є кошти засновника, а саме Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Також судами не взято до уваги доводи про те, що сільська рада не приймала рішення про виділення коштів на ДНЗ «Ромашка».

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про дошкільну освіту» дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту.

Згідно зі статтею 49 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня

2003 року № 305 «Про затвердження Положення про дошкільний навчальний заклад» фінансово-господарська діяльність дошкільного навчального закладу провадиться відповідно до законодавства та його статуту.

Пунктом 1.5. Статуту дошкільного навчального закладу «Ромашка»

с. Голубече Крижопільського району Вінницької області визначено, що засновником дошкільного закладу є Голубецька сільська рада. Засновник або уповноважений ним орган здійснює фінансування дошкільного закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.

Таким чином, суди вірно виходили з того, що з ОСОБА_4 трудові відносини не припинені, тому стягнули заробітну плату із засновника - Голубецької сільської ради. Також у Статуті відсутнє право ДНЗ «Ромашка» як юридичної особи мати свій розрахунковий рахунок і самостійно здійснювати фінансові операції. Усі фінансові надходження, у тому числі від батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб, акумулюються на рахунках сільської ради. Крім того, посадовою інструкцією визначено, що завідувач дитячим закладом не має права нараховувати і виплачувати заробітну плату.

При визначенні розміру моральної шкоди суди виходили із доведеності вимог, врахували розумність і справедливість стягнутої суми.

Доводи касаційної скарги були належним чином дослідженні та перевірені судами.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд неправильно стягнув кошти з сільської ради, а не з ДНЗ «Ромашка», безпідставні, оскільки ДНЗ «Ромашка» є юридичною особою і діє на підставі Статуту, в якому визначено, що засновник або уповноважений ним орган здійснює фінансування дошкільного закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей (пункт 1.5 Статуту). Крім того, судами встановлено, що довідки про заробітну плату та нарахування заробітної плати

ОСОБА_4 здійснювалося саме Голубецькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області, яка у подальшому частково погасила заборгованість по заробітній платі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк