КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4088/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року (суддя Остапчук Т.В.) у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» до Генеральної прокуратури України, прес-секретаря в прес-службі Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію, та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,

встановила:

у травні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі інтернет на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (https//ІНФОРМАЦІЯ_2), у розділі «Новини» під назвою: «Генпрокуратурою розслідується кримінальне провадження за фактами ухилення від сплати податків низкою підприємств за допомогою страхового ринку України» стосовно звинувачення ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» в причетності до фіктивного страхування; зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати вищезазначену інформацію протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили шляхом розміщення спростування; визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі інтернет на офіційній сторінці ОСОБА_3 у Фейсбук (https/ІНФОРМАЦІЯ_3), під назвою: «Департаментом розслідування особливо важливих справ у сфері економіки ГПУ, за оперативного супроводження ДЗЕ Нацполіції, розслідується кримінальне провадження за фактами ухилення від сплати податків низкою підприємств, шляхом використання страхового ринку України» стосовно звинувачення ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» в причетності до фіктивного страхування; зобов'язати ОСОБА_3 спростувати вищезазначену інформацію протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили шляхом розміщення спростування; стягнути з Генеральної прокуратури України за рахунок державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку суму завданих матеріальних збитків у розмірі 1 011грн 57коп. та вирішити питання про судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що інформація, розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України та офіційній сторінці в Фейсбук ОСОБА_3, стосовно нібито корупційних дій позивача в співучасті з підприємствами реального сектору економіки та ухилення від сплати податків на суму понад 500 млн грн, не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію страхової компанії, викликає недовіру в громадськості та страхувальників до її діяльності.

Позивач стверджував, що через поширену відповідачами неправдиву, негативну інформацію, 23 березня 2018р. до страхової компанії звернувся ОСОБА_4 із заявою про дострокове припинення договору страхування та повернення страхового платежу, що була вимушена зробити страхова компанія.

Також позивач вважає, що поширена інформація не підтверджена жодним доказом, про що свідчить те, що за три роки досудового розслідування жодній посадовій чи службовій особі страхової компанії не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, не подано запиту щодо отримання будь-яких документів, не визначено статус позивача у кримінальному провадженні, хоча за ту незаконну діяльність, в якій звинувачують позивача, передбачена кримінальна відповідальність, а оскільки поширена інформація не відповідає дійсності, завдає шкоди діловій репутації та призводить до матеріальних збитків, вона підлягає спростуванню.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, ненадання належної правової оцінки наданим позивачем доказам, формальний підхід до їх аналізу, що свідчить про упереджений та необ'єктивний розгляд справи, оскільки судом не прийнято до уваги, що докази, які покладено в основу кримінального провадження про начебто здійснення позивачем незаконної діяльності - розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29 червня 2017р. № 2962 «Про анулювання ліцензій на провадження страхової діяльності ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2017р., залишеною без змін ухвалою Київського адміністративного суду від 15 травня 2018р.

Також позивач вважає неправомірним висновок суду про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позов пред'явлено до ОСОБА_3, яка на власній сторінці в Фейсбук розмістила недостовірну інформацію стосовно позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Генеральна прокуратура України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи її доводи необґрунтованими та безпідставними, оскільки на офіційній сторінці Генеральної прокуратури України була розміщена інформація, яка ґрунтується на зібраних органом досудового слідства матеріалах кримінального провадження № 0000405 від 9 липня 2015р. та ухвалах суду, які є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача Генеральної прокуратури України, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі інтернет на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України

(https//ІНФОРМАЦІЯ_2), у розділі «Новини» та на офіційній сторінці прес-секретаря Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у Фейсбук (https/ІНФОРМАЦІЯ_3 )під назвою: «Генпрокуратурою розслідується кримінальне провадження за фактами ухилення від сплати податків низкою підприємств за допомогою страхового ринку України» розміщена інформація:

&qut-;Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки ГПУ, за оперативного супроводження ДЗЕ Нацполіції, розслідується кримінальне провадження за фактами та ухилення від сплати податків низкою підприємств, шляхом використання страхового ринку України.

Як повідомлялось раніше, протягом 2015-2017 років членами організованого злочинного угрупування, з метою ухилення від сплати податків низкою підконтрольних українському олігарху Д. Фірташу, підприємств, а саме: ПРАТ &q?в,;СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБ'ЄДНАННЯ АЗОТ&q?Е ;, ПАТ «АЗОТ», ПАТ &quПА;РІВНЕАЗОТ&q? ;, ДП &q?НЕ;ХІМІК&qu;,; ПАТ &qu;Х;АЗОТ&qut;; та іншими, які входять до бізнес-групи &q? д;GROUP DF&q?пи;, організовано діяльність низки фіктивних підприємств та підконтрольних страхових компаній.

З метою виводу коштів у тіньовий сектор економіки, протягом 2015-2017 років між вищезазначеними підприємствами та страховими компаніями ПрАТ &q? к;СК &qu'>;САЛАМАНДРА-Україна&quuo;, ПрАТ &q?-У;СК &qubl;ДІМ СТРАХУВАННЯ&qusp; та ін.., що входять в бізнес-групу &qu щ;GROUP DF&quбі;, укладено договори страхування, на підставі яких страховим компаніям перераховано фіктивні страхові внески. Тобто, застраховано завідомо непотрібні страхові випадки, які фактично не настали і не мали настати, про що достовірно було відомо членам злочинного угрупування.

У подальшому виведення цих коштів здійснювалось шляхом страхування цими ж підконтрольними страховими компаніями фіктивних кредитних договорів та договорів купівлі-продажу &quдо;сміттєвих&q?лі; цінних паперів інших фіктивних підприємств та «підставних» фізичних осіб.

Отже, страховими компаніями здійснювалось страхування ризиків у разі неповернення кредитів, які видані фінансовою компанією в адресу фіктивних підприємств та підставних осіб.

Такі кредити не планувалися до повернення, про що заздалегідь було відомо членам злочинного угруповання. Після прогнозованого неповернення цих кредитів, страхові компанії здійснювали повне відшкодування таких фіктивних ризиків фінансовій компанії, з подальшим виведенням готівки через банківські установи.

Готівкові кошти, отримані в результаті злочинної діяльності, направлялися підприємствам реального сектору економіки. Орієнтовна сума ухилення від сплати податків складає понад 500 млн. грн. &q?кл;

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, є фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадження, не створила уявлення про позивача, як підозрюваного/винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України &quti;Про інформацію&q?ну; право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел

одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 94 ЦК України передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що при розгляді даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 6 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури не менш як двічі на рік інформують суспільство про свою діяльність шляхом повідомлень у засобах масової інформації. Інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих засобах масової інформації і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

Судом встановлено, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000405 за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, а також вчинення невстановленими особами ряду фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів в особливо великих розмірах з використанням ряду суб'єктів господарювання з ознаками фіктивності за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Інформація, розміщена на сайті ГПУ та на сторінці у Фейсбук прес-секретаря ГПУ, містила повідомлення про фактичні обставини проведення досудового розслідування, не

містила твердження про винуватість страхової компанії у вчиненні кримінального правопорушення, у зв'язку із чим ГПУ та її прес-секретарем не було порушено принципу презумпції невинуватості.

Суд встановив, що поширена відповідачами інформаціє не є такою, що порушує немайнові права позивача і поширена відповідачами виключно на виконання своїх функцій і спрямована на інформування громадськості про свою діяльність із розслідування кримінальних проваджень і за своїм змістом не є такою, що порочить ділову репутацію позивача.

Інформація, що містить короткий виклад обставин кримінального правопорушення, може бути оскаржена або спростована лише в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки загальні суди у рамках цивільного судочинства не наділені компетенцією розглядати та давати оцінку обставинам, які є доказами у кримінальній справі. Вказані дії суду призведуть до повторної судової оцінки наданих суду доказів у кримінальній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги, що розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29 червня 2017 року, яке покладено в основу кримінального провадження, скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, колегія суддів вважає безпідставними, так як вказане судове рішення набуло чинності після оприлюднення спірної інформації.

Крім того, як зазначалося вище, у рамках розгляду даної справи суд не має компетенції надавати оцінку доказам, на яких ґрунтується кримінальне провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, встановлених фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у сумі 1 011грн 57коп. є правомірними, так як суд у рішенні не навів мотивів відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, матеріальна шкода відшкодовується у випадку її завдання неправомірними діями.

Однак, при розгляді даної справи не було встановлено, що Генеральна прокуратура України або її посадова особа діяли неправомірно, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк