РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до П'ятої донецької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку фактичного прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 Я та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до П'ятої донецької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку фактичного прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1986 року по 2014 рік проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ними також проживали чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3, мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4, чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_5, та їх донька - ОСОБА_6. Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/6 частки кожному. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спадкоємці за видачею свідоцтва про право на спадщину на квартиру не зверталися, оскільки члени родини продовжували проживати разом у вказаній квартирі. Проте ОСОБА_1 зверталася до Першої донецької державної нотаріальної контори , де отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на грошові внески та іменні прості акції ВАТ « Петровський машинобудівний завод». На теперішній час постало питання щодо оформлення спадщини на квартиру для її подальшого продажу. На момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 позивачі проживали у вищевказаній квартирі, тому фактично прийняли спадщину. 03 листопада 2017 року позивачі звернулися із заявою до П'ятої донецької державної нотаріальної контори із проханням видати свідоцтва про право на спадщину.

На підставі вищевикладеного, позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_4, та на 1/12 частку вищезазначеної квартири - після смерті чоловіка - ОСОБА_7; позивач ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на 1/12 частку вищевказаної квартири після смерті батька - ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також пояснення, згідно з якими у позовній заяві вказаний неналежний відповідач, оскільки постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії були видані Першою донецькою державною нотаріальною конторою.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № 5746, виданого 22 грудня 1993 року, квартира , розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/6 частки кожному.

Згідно з копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1, виданого повторно 04 серпня 2017 року Хортицьким районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_7 02 березня 1968 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7.

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 23 січня 1970 року Калінінським райбюро ЗАГС м. Донецька.

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3, виданого 25 червня 1988 року Ворошиловським райбюро ЗАГС м. Донецька, 25 червня 1988 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 01 квітня 2003 року встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір'ю ОСОБА_1.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого 30 серпня 1999 року Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_5, виданого 27 червня 2002 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції.

Спадщина після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відкрилася до 1 січня 2004 року, тому до даних правовідносин має бути застосовано чинне на той час законодавство, зокрема, положення ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2003 року, виданого державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори Хіргій Л. Р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 у виді грошових внесків та простих іменних акцій ВАТ « Петровський машинобудівний завод».

Крім того, як вбачається з копії паспортів позивачів, вони з 01 липня 1986 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Постановами виконуючої обов'язки державного нотаріуса Першої донецької державної нотаріальної контори в порядку заміщення, державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновою Н. Л. № 83/02-31 та № 84/02-31 від 10 листопада 2017року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, оскільки спадкова справа № 87/2003 знаходиться на непідконтрольній території, в приміщенні Першої донецької державної нотаріальної контори, у м. Донецьку.

Разом з тим, згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідачами у справах про визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановою пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Це положення підтверджується інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України від 04.07.2011 р. в якому зазначено, якщо у конкретній справі виникає спір між спадкоємцями щодо певного спадкового майна або щодо пропуску строку на прийняття спадщини тощо, то сторонами у справі є не спадкоємець і нотаріус, а спадкоємці між собою

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в якості відповідача по справі зазначена П'ята донецька державна нотаріальна контора, проте не зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача саме цим відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно пред'явлені до П'ятої донецької нотаріальної контори відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до П'ятої донецької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку фактичного прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 квітня 2018 року.

Суддя В. І. Капітонов