Провадження № 22-ц/801/131/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуСправа № 127/10826/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

відповідач КС «Альянс Україна»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року, ухвалене в складі судді Сичука М. М. у м. Вінниці, дата складання повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в:

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до кредитної спілки «Альянс України», третя особа ОСОБА_4, про припинення договору поруки та висував вимогу припинити поруку відповідно до договору поруки

№ 027-08кзпЛт, укладеного 30 січня 2008 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_3, за яким поручитель зобов'язаний відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному договору 027-08кзЛт від 30 січня 2008 року.

Обґрунтовуючи позов, зазначив що 30 січня 2008 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_4 укладено договір кредиту № 027-08кЛт, за яким позичальникові був наданий кредит у розмірі 10 000 грн, на забезпечення виконання зобов'язань договору кредиту 30 січня 2008 року було укладено договір поруки № 027-08кзпЛт, за яким ОСОБА_3 взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_4

Кредитна спілка свої зобов'язання з надання кредиту за договором виконала, проте ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за договором не виконав. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 30 січня 2011 року. Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором КС «Альянс Україна» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використала право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 26 листопада 2008 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

З заявою про видачу судового наказу КС «Альянс Україна» звернулася 28 квітня 2010 року, тобто з пропуском 6-місчного строку для звернення до поручителя (частина 4 статті 559 ЦК України). 06.05.2010 року Літинським районним судом було видано судовий наказ про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя, однак про існування цього судового наказу ОСОБА_3 дізнався 03.05.2018 року та одразу звернувся в суд з цим позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що наявний судовий наказ Літинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2010 року у справі № 2-н-54, яким стягнуто солідарно заборгованість як з боржника ОСОБА_4, так і з поручителя ОСОБА_3 Також суд зазначив, що вимога КС «Альянс Україна» від 26 листопада 2008 року, надіслана на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про сплату боргу, не є вимогою про дострокове повернення всього кредиту, а лише містить інформацію щодо строкової заборгованості. Суд вважав, що в договір встановлено термін дії поруки до повного виконання сторонами умов договору кредиту, а тому немає підстав вважати. Що порука прикинилася, виходячи з солідарного обов'язку боржника та поручителя.

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_3, 8 жовтня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що направивши 28 листопада 2018 року вимогу про дострокове повернення в повному обсязі суми заборгованості за кредитним договором у строк до 12 грудня 2008 року, керуючись при цьому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, КС «Альянс Україна» реалізувала своє право на дострокове повернення кредиту, у зв'язку із чим настав строк виконання основного зобов'язання. Стверджує, що з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідач мав пред'явити свої вимоги поручителю до 12 червня 2009 року, оскільки встановив термін погашення боргу до 12 грудня 2008 року, однак упродовж шести місяців жодних вимог не пред'являлось, а тому порука є припиненою починаючи з 13 червня 2009 року.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходили.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 9 листопада 2018 року, днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листопада 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» № 213 (6968) від 10 листопада 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 5 статті 31 цивільного процесуального Кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Справа за позовом ОСОБА_3 до кредитної спілки «Альянс України», третя особа ОСОБА_4, про припинення договору поруки, за підсудністю була передана до Вінницького апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2018 року для розгляду даної заяви визначено колегію суддів у складі головуючого судді Шемети Т. М., суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

30 січня 2008 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 027-08кЛт, за умовами якого ОСОБА_4 був наданий кредит у розмірі 10 000 грн, зі сплатою 0, 1918 % за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується Позичальником в день отримання кредиту, позичальник зобов'язався повернути кредит та проценти за його користування до 30 січня 2011 року (а.с. 11-12).

З метою забезпечення виконання за цим договором 30 січня 2008 року між ОСОБА_3 та КС «Альянс Україна» було укладено договір поруки № 027-08кзпЛт, за яким поручитель взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника (а.с. 13).

У зв'язку з невиконанням позичальником взятих за кредитними договорами зобов'язань 26 листопада 2008 року за вихідними номерами 5440/Ю та 5442/Ю на адресу ОСОБА_3 Та ОСОБА_4 відповідно, КС «Альянс Україна» направила вимогу про дострокове погашення заборгованості до 12 грудня 2008 року (копії на а.с. 9, 10).

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу визнання договору поруки припиненим через сплив 6 - місячного строку з моменту пред'явлення досудової вимоги про повернення заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

6 травня 2010 року Літинським районним судом Вінницької області по справі № 2-н 54 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь КС «Альянс Україна» 74 025 грн 55 к. та вирішено питання про стягнення судового збору (копія наказу а.с. 44).

Верховним Судом України в постанові від 6 липня 2016 року у справі № ? 6-1199цс16 була висловлена правова позиція, за якою після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України). Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України немає.

Однак в даній справі апеляційний суд не вбачає тотожності правовідносин з тими, по яких була висловлена згадана правова позиція, виходячи з такого: відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України ( в редакції що діяла на момент видачі судового наказу) та статті 160 ЦПК України ( в чинній редакції), які є ідентичними, судовий наказ - це особлива форма судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, за якими може бути виданий судовий наказ. При розгляді справ наказного провадження за істину береться твердження заявника, боржник позбавлений можливості подавати свої заперечення. Отже, за наявності судового наказу, не можна вважати, що судом надано оцінку тому факту чи припинилася порука на момент звернення заявника до суду, чи ні.

Сторонами не заперечується та не здобуто в ході розгляду справи доказів того, що судовий наказ Літинського районного суду від 06 травня 2010 року був вручений належним чином ОСОБА_3, про його існування він дізнався 03 травня 2018 року. Так , він вправі подати заяву про скасування судового наказу, однак законодавство не містить прямої заборони обрати такий спосіб захисту як звернення до суду із позовом про визнання поруки припиненою.

Отже, апеляційний суд не вбачає перешкод розглянути заявлені позовні вимоги по суті.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки убачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково зазначив, що порука діє до повного виконання зобов'язань.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Так, у справі, у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, кредитор використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 26 листопада 2008 року вимогу про погашення заборгованості за договором кредиту № 027-08кЛт від 30 січня 2008 року, яка утворилась станом на 24 листопада 2008 року - до 12 грудня 2008 року (а.с. 9, 10), зазначивши, що поверненню підлягає 8 148,38 грн. - основна сума, 1047,01 грн. - відсотки, 12 923,26 грн. - пеня, тобто вказавши усю суму за кредитом, а не лише прострочені платежі, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

Вимога про дострокове повернення сум за кредитним договором була отримана ОСОБА_3 28.11.2008 року (повідомлення про вручення на а.с. 43).

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15, від 23 травня 2015 року у справі № 6-33 цс 12, та інших.

Отже, строк виконання умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав, з огляду на умови договору та зміст вимогли про дострокове погашення кредиту, 12 грудня 2008 року.

Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Кредитором вимог до поручителя розпочався 13 грудня 2008 року та закінчився 13 червня 2009 року. У вказаний проміжок часу кредитна спілка у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'являла.

Лише 28 квітня 2010 року КС «Альянс Україна» звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь КС «Альянс Україна» заборгованості за кредитним договором у розмірі 74 025 грн 55 к., з яких: 8 148 грн 38 к.- сума неповернутого тіла кредиту, 11 723 грн 10 к. - проценти за користування кредитом, та 54 154 грн 07 к.- пеня (копія заяви а.с. 8). Суд звертає увагу, що сума основної заборгованості є аналогічною сумі основної заборгованості, яка зазначена у вимозі від 26 листопада 2008 року, що ще раз підтверджує ту обставину, що у вимозі йшлося про повернення всієї суми кредиту та інших платежів.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

За таких обставин, слід дійти висновку, що порука є припиненою, оскільки у встановлений законодавцем 6-місчний термін кредитор не звернувся до суду за захистом свого права шляхом пред'явлення вимог до поручителя. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог ОСОБА_3, так як вимога була йому направлена ще 28.11.2008 року, а до суду він звернувся в травні 2018 року (а.с.40-41).

Така заява відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як уже зазначалося вище, судовий наказ не був направлений ОСОБА_3, він його не отримував, дізнався про його існування 03 травня 2018 року ( заява на а.с.с14),а, отже, саме з цього моменту він дізнався про своє порушене право і 08 травня 2018 року звернувся з цим позовом до суду, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а отже, вона підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення скасуванню як таке, що постановлене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невірним застосуванням норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини (п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

На підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат: виходячи з положень статті 141 ЦПК України, понесені ОСОБА_3 та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 762 грн, які складаються з 704 грн 80 к. судового збору, сплаченого за подання позову (квитанція № 0.0..1 від 03.05.2018 року - а.с. 1) та 1 057 грн 21к. судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція № 0.0..1 - а.с. 88), слід стягнути з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року, скасувати та постановити нове:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 027-08кзпЛт, укладеним 30 січня 2008 року між кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_3.

Стягнути з кредитної спілки «Альянс України» (код ЄДРПОУ 2685767) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні понесених ним судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис О. В. Ковальчук

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2018 року.