Справа № 305/949/18
Провадження по справі 2/305/562/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ємчука В.Е.

за участі секретаря судового засідання Орос С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 селищна рада Рахівського району Закарпатської області про витребування майна з незаконного володіння від добросовісного набувача.

Провадження у справі відкрито згідно з ухвалою судді Рахівського районного суду від 03.07.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надала суду заяву про забезпечення позову. Заяву мотивувала тим, що підставою для звернення до суду з даним позовом було те, що Відповідач набув земельну ділянку у власність внаслідок неодноразових відчужень за умови, що на день подання позову рішення про передачу права власності первинному власнику визнано незаконним та скасовано рішенням суду. Проте, після отримання рішення суду Позивач дізнався, що за період розгляду справи Рахівським районним судом відповідна земельна ділянка була два рази відчужена за договорами купівлі-продажу і продаж ділянок був здійснений під час дії заборони на відчуження, накладеної ухвалою Рахівського районного суду про забезпечення позов в межах розгляду судової справи №305/1588/16. Позивач вважає, що подальше відчуження або здійснення будівництва власником на відповідній земельній ділянці утруднить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у справі. Повідомляє, що обставини, за яких виникає обов'язок суду по застосуванню зустрічного забезпечення відсутні, а майновий стан (наявність майна) підтверджується витягом з реєстру прав, який міститься в матеріалах справи. У зв'язку з наведеним просить забезпечити позов шляхом накладення арешту щодо відчуження на земельну ділянку з кадастровим номером :09:002:0270 загальною площею 0,01 га, що знаходиться за адресою вул.Визволення, смт.Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, та заборони ОСОБА_2 здійснювати будівництво на відповідній земельній ділянці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову підтримала та наполягала на задоволенні заяви.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував щодо забезпечення позову, вважає, що підстав для задоволення заяви немає.

Представник ОСОБА_5 селищної ради ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заслухавши сторін, з'ясувавши доводи та обгрунтування заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Серед видів забезпечення позову, що визначені частиною 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, пункт 1 передбачає накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а пункт 2 - заборону вчиняти певні дії.

Як роз'яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову й предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позов ОСОБА_4 стосується земельної ділянки площею 0,01 га, кадастровий номер якої :09:002:0270, що розташована в смт.Ясіня, по вул.Визволення, Рахівського району, Закарпатської області, належної ОСОБА_2, право на яку Відповідач набув на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2017 року, укладеним між ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупцем).

Між сторонами існує спір щодо зазначеного вище нерухомого майна.

Враховуючи зазначені обставини та положення закону, предмет позовних вимог, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи дають достатні припущення того, що земельну ділянку площею 0,01 га (кадастровий номер якої :09:002:0270), яка розташована в смт.Ясіня, по вул.Визволення, Рахівського району, Закарпатської області, може бути відчужено або Відповідач розпочне забудову вказаної земельної ділянки, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, тому заява Позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Частиною 7 статті 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідо до стаття 154 Цивільного процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Отже, зустрічне забезпечення - по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 149, ст. 150 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву задовольнити.

До вирішення справи по суті:

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,01 гектара кадастровий номер земельної ділянки :09:002:0270, яка розташована в смт.Ясіня, по вул.Визволення, Рахівського району, Закарпатської області, цільовим призначенням якої являється - для будівництва індивідуальних гаражів, належної громадянину ОСОБА_2.

- заборонити ОСОБА_2 здійснювати будівництво на земельній ділянці площею 0,01 гектара, кадастровий номер земельної ділянки :09:002:0270, яка розташована в смт.Ясіня, по вул.Визволення, Рахівського району, Закарпатської області.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Чорна Тиса, вул.Центральна, 70, Рахівського району, Закарпатської області, п.і.90632.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець смт.Ясіня, вул.Борканюка, 75, Рахівського району, Закарпатської області, п.і.90630.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити сторонам для відома, а до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Ємчук В.Е.