Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 131/1272/16-ц

провадження № 61-21376св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» - Сметанюка Ігоря Миколайовича, на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області в складі судді Шелюховського М. В. від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області в складі суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М. від 16 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про захист прав споживача та стягнення коштів.

Позов обґрунтовано тим, що 26 червня 2011 року в м. Тульчин між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 366535, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах.

Угода була укладена з метою придбання легкового автомобіля ЗАЗ Форца на суму 80 860 грн. ОСОБА_1 певний час сплачував внески за автомобіль, однак не отримавши його, подав заяву про розірвання угоди та повернення сплачених внесків. При цьому відповідачем порушені права ОСОБА_1, як споживача послуг ТОВ «Авто Просто», так як останнім не повертаються вкладені ним до системи АвтоТак кошти у зв'язку з розірванням угоди.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь сплачені ним на виконання угоди № 366535 27 червня 2011 року чисті внески, що підлягають поверненню у зв'язку із розірванням угоди в сумі 60 350 грн.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з TOB «Авто Просто» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачені ним на виконання угоди № 366535 від 27 червня 2011 року чисті внески, що підлягають поверненню у зв'язку із розірванням угоди у сумі 60 350 грн. Стягнуто з TOB «Авто Просто» судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. на користь держави, від сплати якого позивача було звільнено згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 14 квітня 2015 року на підставі статті 4 укладеної між сторонами угоди № 366535, та пункту 13.1 статті 1З додатку № 2 до угоди ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди та вимогою про повернення сплачених ним коштів. Указано, що поверненню підлягають сплачені позивачем чисті внески у кількості 50 (п'ятдесяти), із розрахунку сплачених 52 (п'ятдесяти двох) чистих платежів з урахуванням 2 (двох) платежів відступного. Сума повернення становить 60 350 грн. При цьому в угоді та у додатках до неї строк виконання зобов'язань з повернення чистих внесків за наслідком розірвання угоди сторонами не встановлено, у зв'язку із чим позивач правомірно просив відповідача повернути чисті внески протягом тридцяти днів з моменту отримання повідомлення про розірвання угоди, але не пізніше 31 травня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» відхилено. Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ТОВ «Авто Просто» - Сметанюк І. М., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що укладеною між сторонами угодою передбачено порядок та строки повернення коштів у разі її розірвання, згідно з якими сума сплачених чистих внесків повертається в порядку черговості. Оскільки ТОВ «Авто Просто» згідно умов спірної угоди до повернення спірних коштів позивачу, який перебуває в черзі у групі № 001125, мало повернути кошти 20-ти учасникам даної групи, що звернулися із відповідними заявами раніше за ОСОБА_1, вимоги останнього про повернення коштів є передчасними, а рішення судів попередніх інстанцій є таким, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3, подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що обставини справи судами попередніх інстанцій встановлені повно та відповідають фактичним обставинам, які склалися між учасниками даної справи. У відзиві на касаційну скаргу заявник просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 26 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 366535 (далі - угода), предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах. Угода була укладена з метою придбання легкового автомобіля ЗАЗ Форца на суму 80 860 грн.

14 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про розірвання угоди та вимогою про повернення сплачених ним коштів і просив повернути чисті внески протягом тридцяти днів з моменту отримання повідомлення про розірвання угоди, але не пізніше 31 травня 2015 року.

Листом від 15 лютого 2015 року ТОВ «Авто Просто» повідомило ОСОБА_1 про розірвання угоди, однак кошти відповідач не повернув, посилаючись на те, що кошти повертаються згідно пріоритетів, зазначених у п.п. 13.4 та 13.5 додатку № 2 до угоди із Фонду для повернення коштів, який складається із 5% загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи. Поверненню підлягають сплачені позивачем чисті внески у кількості 50 (п'ятдесяти), із розрахунку сплачених 52 (п'ятдесяти двох) чистих платежів з урахуванням 2 (двох) платежів відступного. Сума повернення становить 60 350 грн, виходячи із поточної ціни автомобіля ЗАЗ Форца 144 840 грн, яка відповідає інформації зазначеній відповідачем на платіжному документі за березень 2015 року та дійсної станом на квітень 2015 року. Строку повернення спірних коштів зазначено не було.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в укладеній між учасниками справи угоді та додатках до неї строк виконання зобов'язань з повернення чистих внесків за наслідком розірвання угоди сторонами не встановлено, у зв'язку із чим позивач правомірно просив відповідача повернути чисті внески протягом тридцяти днів з моменту отримання повідомлення про розірвання угоди, але не пізніше 31 травня 2015 року.

Із даним висновком судів попередніх інстанцій Верховний Суд не погоджується.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення не відповідають.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 10 угоди, укладеної між сторонами, підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто просто», уважно прочитав та зрозумів Угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання. Дійсність договору сторонами не оспорюється.

Відповідно до статті 1 угоди її предметом є надання послуг системи «Авто так», спрямованих на придбання автомобіля.

Згідно зі статтею 2 угоди ТОВ «Авто просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Авто Так». ТОВ «Авто просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Система придбання у групах (система АвтоТак») - це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених Угодою (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Учасником системи (учасником) є фізична чи юридична особа, яка уклала Угоду та додатки № 1, № 2 до Угоди, сплатила плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи, в повному обсязі (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 додатку № 2 до Угоди ТОВ «Авто просто» зобов'язується об'єднати цю Угоду в групу з іншими угодами системи. Кожній сформованій групі учасників надається номер. Кожному учаснику надається порядковий номер у його групі.

Статтею 3 угоди передбачено, що ТОВ «Авто просто» зобов'язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені Угодою, включаючи забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди.

Учасник, зі свого боку, зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені нею, зокрема щомісячно сплачувати повні внески (стаття 5 угоди).

Повним внеском є щомісячний платіж, який складається із суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Чистий внесок використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, його розмір розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Статтею 4 угоди визначено право учасника розірвати угоду до моменту отримання автомобіля.

Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов'язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов?язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Угоду, укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто просто», розірвано за заявою позивача, що підтверджується листом-відповіддю ТОВ «Авто просто».

Статтею 13 додатку № 2 до угоди сторони визначили право на розірвання угоди та наслідки її розірвання.

Зокрема, згідно з пунктом 13.1 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що повинен повідомити ТОВ «Авто просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за угодою, з урахуванням положень, викладених у статті 13 угоди.

Сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди в розмірі двох цілих чистих внесків (пункт 13.3 додатку № 2 до угоди).

Згідно з пунктом 13.4 додатку № 2 до угоди повернення чистих внесків здійснюється із фонду для повернення коштів.

Фонд для повернення коштів складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи (усі чисті внесків, які сплачуються учасниками групи у складі повних та авансових внесків, а також третіми особами (страхові компанії, поручителі, тощо)), та призначений для повернення коштів учасникам за угодами, що розірвані, у порядку, визначеному угодою (розділ 1 додатку № 2 до угоди).

Відповідно до підпункту 13.4.1 статті 13 додатку № 2 до угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності, або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного. За вимогою ТОВ «Авто просто» учасник зобов'язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. За підтверджених обставин, згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Згідно з підпунктом 13.4.2 статті 13 додатку № 2 до угоди у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому підпункті. При цьому пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим.

Відповідно до підпункту 13.4.3 статті 13 додатку № 2 до угоди після повернення коштів у порядку підпунктів 13.4.1, 13.4.2, повертаються чисті внески тим учасникам, з якими ТОВ «Авто просто» розірвало угоду.

У силу частини першої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Аналіз положень статті 13 додатку № 2 до угоди дає підстави стверджувати, що положення угоди про повернення грошових коштів (чистих внесків) можна кваліфікувати як умовний правочин, оскільки виникнення такого обов'язку пов'язане з настанням обставин, визначених зазначеною статтею.

Зокрема, обставиною, яка породжує обов'язок ТОВ «Авто просто» повернути учаснику чисті внески, є розірвання договору, що вбачається із пункту 13.1 додатку № 2 до угоди.

Для осіб, які виявили бажання розірвати угоду протягом семи календарних днів від дати її підписання та після цього терміну, але до того, як угода буде включена до певної групи, розірвання угоди є єдиною відкладальною обставиною, з настанням якої у ТОВ «Авто просто» виникає обов'язок щодо повернення коштів учаснику. Розмір та порядок повернення коштів визначено пунктами 13.8 та 13.9 додатку № 2 до угоди.

Для всіх інших осіб, окрім зазначених вище, у ТОВ «Авто просто» виникає обов'язок щодо повернення суми чистих внесків, розрахованих відповідно до пункту 13.3 додатку № 2 до угоди, за наявності двох обставин: розірвання угоди та настання черги учасника для повернення чистих внесків.

Черга для повернення чистих внесків формується з урахуванням обставин, які стали підставою розірвання угоди, та особи ініціатора її розірвання (підпункти 13.4.1, 13.4.2, 13.4.3 додатку № 2 до угоди).

Отже, вирішуючи спір про стягнення коштів - чистих внесків за угодою на користь позивача, суд повинен установити: чи розірвано таку угоду та чи настала черга позивача - учасника системи для повернення чистих внесків. Зокрема, з'ясувати номер групи, з якою об'єднано угоду позивача відповідно до пункту 1.4 додатку № 2 до Угоди, склад її учасників; установити, з ким з учасників групи угоди розірвано, з яких підстав та з урахуванням яких обставин, а також чи виплачено зазначеним особам, грошові кошти відповідно до умов угоди.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18).

З прийняттям указаної постанови внесена визначеність при застосуванні аналогічних умов угод, укладених фізичними особами із ТОВ «Авто просто» про надання останнім послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Авто Так».

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Суди першої та апеляційної інстанцій на зазначені положення укладеної між сторонами угоди уваги не звернули, не встановили обставини, які мають визначальне значення для правильного розгляду даної справи, не дослідили належним чином надані сторонами докази, у зв'язку із чим рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2017 року та ухвала апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року підлягають скасуванню на підставі статті 411 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення у даній справі в силу вимог статті 400 ЦПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» - Сметанюка ІгоряМиколайовича, задовольнити частково.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик