АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1489/18 Справа № 199/4604/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 08.05.2008року був укладений кредитний договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 4000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, та своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки. У звязку з чим, станом на 31.05.2017 року прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам становить 48942,86 грн., яка складається з: 1714,28 грн. - заборгованість за кредитом; 40593,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4065,98 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2318,71 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки до теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідач заборгованість не гасить, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в сумі 48942,86 грн., а також понесені витрати по справі 1600,00 грн. (а.с.5-6).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено в повному обсязі (а.с. 34).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.36-38).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 08.05.2008 року був укладений кредитний договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 4000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10)

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.11-17).

Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 08.05.2008 року станом на 31.05.2017 року становить 48942,86 грн., яка складається з: 1714,28 грн. - заборгованість за кредитом; 40593,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4065,98 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2318,71 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи з задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України та виходив із того, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, так як дія кредитного договору №б/н від 08.05.2008 року у відповідності до терміну дії картки закінчилась 08.05.2013 року і саме з цього моменту почався перебіг строку позовної давності, в той час як із позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в 10 липня 2017 року.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.05.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, умови якого відповідачем належним чином не виконувалися, у звязку з чим заборгованість станом на 31.05.2017 року становить 48942,86 грн., яка складається з: 1714,28 грн. - заборгованість за кредитом; 40593,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4065,98 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2318,71 грн. - штраф (процентна складова)..

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до пп. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вбачається, що строк дії кредитної карти було встановлено на 5 років, тобто з 08.05.2008 року по 08.05.2013 року. Відповідач зазначає, що після травня 2013 року карткою не користувався, нової не отримував, ніяких операцій по рахунку не проводив. Банк звернувся до суду з позовом 10.07.2017 року.

З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом першої інстанції всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо була надана оцінка наявних в матеріалах справи доказів.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом 1 інстанції безпідставно застосовано строк позовної давності, оскільки відповідачем 02.12.2014 року здійснено останній платіж в сумі 400,00 грн., а тому відбулось переривання перебігу строку позовної давності у звязку із чим вони звернулися до суду в межах строку позовної давності.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, оскільки із виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що з 2013 року дії на погашення заборгованості відповідачем не вчинялися, а на погашення заборгованості здійснювалися лише списання коштів. До того ж, згідно зазначеної виписки по рахунку не вбачається ані погашення заборгованості відповідачем, ані списання коштів у сумі 400 грн. 02.12.2014 року, на яку посилається апелянт, як на підставу переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі №6-2891цс16 та від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16.

Окрім цього, апелянтом ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної не доведено належними, в розумінні вимог ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, доказами факт видачі ОСОБА_2 нової кредитної картки, строк дії якої мав би відповідати строку дії кредитного договору.

Позивач не скористалася наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: