Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2018 Справа №607/7972/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири у сумі 6000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2014 року було затоплену належну їй квартиру АДРЕСА_1. Факт затоплення квартири підтверджується актом комісії ДП «Люкс-1» з якого слідує, що затоплення відбулося в результаті протікання труби, що знаходиться під умивальником на кухні у квартирі відповідача, яка знаходиться поверхом вище. В результаті затоплення їй завдано матеріальну шкоду, що полягає у пошкодженні внутрішнього високоякісного оздоблення на стелі та стінах кухні і коридору, шар якого підлягає заміні із подальшим перефарбуванням та заміною пошкодженої частини оздоблення стін усієї кухні та коридору. У добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, а тому позивач просить стягнути на її користь 5882 грн. матеріальної шкоди відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку від 07.07.2014 року, 5382,03грн. інфляційних втрат та 514,68 грн.-3% річних, а всього на загальну суму 11778, 71 грн. Окрім цього, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у перенесених негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження належного їй майна, порушенні звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а тому просить стягнути з відповідача на її користь 3000 грн. завданої моральної шкоди та понесені судові витрати. У зв»язку із тим, що позивач постійно проживає за межами України, факт затоплення квартири виявила лише 28.05.2014 року, після чого у зв»язку із погіршенням стану здоров»я перебувала на лікуванні за кордоном, просить поновити їй пропущений строк для звернення до суду, визнавши причини пропуску поважними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що затоплення квартири відповідача мало місце не з вини відповідача, оскільки в травні 2014 року у під»їзді будинку №10 по вул. Вербицького у м. Тернополі протікала труба стояка між другим і третім поверхами, з приводу чого ОСОБА_2 зверталась у ДП «Люкс-1», яке послалось на відсутність коштів, а тому відповідач за власний кошт проводила заміну труби, а позивач відмовилась міняти трубу. У долученому позивачем акті обстеження не вказано точну дату та причини затоплення належної її квартири, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Тернопільським МБТІ 17.03.1995 року та договором пожиттєвого утримання від 13.03.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстром № 1-1320.

Відповідно до акту складеного комісією ДП «Люкс-1» від 02.06.2014 року під час обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет затоплення виявлено на кухні сліди затоплення: навколо вентиляційної решітки розміром 0,80х0,50 м; внизу по стінах від підлоги розміром 1,0х0,20 м; на другій стіні розміром 1,50х0,10м, які під час обстеження на дотик сухі. Зі слів власника квартири ОСОБА_1 затоплення відбулось 12.05.2014 року. Встановити остаточну причину затоплення на час огляду неможливо у зв»язку із тим, що ОСОБА_1 звернулась до обслуговуючого підприємства лише 29.05.2014 року. При обстеженні квартири АДРЕСА_2 виявлено в кухні під умивальником сифон на з»єднанні з каналізаційною трубою замотаний скотчем. На час обстеження в квартирі сухо, протікань не виявлено.

Згідно акту перевірки технічного стану об»єкта оцінки двокімнатної квартири №159, що знаходиться на першому поверсі по вул. Вербицького,10 у м. Тернополі, виконаного оцінювачем Тернопільської торгово-промислової палати ОСОБА_4 вбачається, що в результаті затоплення з верхнього поверху приміщенню квартири №159 було завдано шкоди у вигляді пошкоджень внутрішнього високоякісного оздоблення: тріщини та відставання і мокрі плями по стелі у кухні та частково коридору(заг. площею 14,88 кв.м.); жовті та сирі плями на стінах коридору(здебільшого в районі санвузла) та нижній частині стіни, що межує із кухнею, а також у самій кухні по нижній частині(заг.площею 13,13 кв.м.). За результатами обстеження встановлено, що заміні підлягає шар оздоблення стіл з подальшим перефарбуванням та заміна пошкодженої частини оздоблення стін( із очищенням від замоклої штукатурки) з подальшим перефарбуванням стін усієї кухні та коридору площею 71,55 кв.м.

У відповідності до наданого позивачем звіту про оцінку матеріального збитку станом на 05.07.2014 року вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_1 в результаті затоплення належної їй квартири АДРЕСА_1 становить 5082,00 грн.

Частинами першою та другою ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до частин першої та другої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди, завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особини, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, підставою для настання відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди є наявність прямого причинно-наслідкового зв»язку між винними діями особи та настанням наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на одному поверсі із квартирою ОСОБА_2 Навесні 2014 року між третім і другим поверхами тріснула труба стояка і почала текти вода. ОСОБА_5 особисто місце прориву не бачила. ОСОБА_1 на той час була за кордоном. ОСОБА_2 та ще один їхній сусід ОСОБА_6 зверталися у ДП «Люкс-1» з приводу заміни труби, але їм повідомили, що коштів в обслуговуючого підприємства немає і вони за власні кошти міняли трубу, а ОСОБА_1 відмовилась проводити заміну за свій рахунок.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться у сусідньому під»їзді із квартирою відповідача ОСОБА_2 та межує з нею стіна в стіну. Навесні 2014 року вона була в гостях у відповідачки і близько 19 години вони почули, що на кухні зі стелі над умивальником капає вода. Почали розбирати кладовку і побачили, що по каналізаційній трубі тече холодна вода. Їй відомо, що наступного дня ОСОБА_2 зверталась з цього приводу до обслуговуючого підприємства, де їй сказали, що коштів на заміну труби немає.

Згідно з вимогами ст.ст. 76, 78, 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки із наданих позивачем актів ДП «Люкс-1» та висновку оцінювача Тернопільської торгово-промислової палати неможливо встановити точну дату та причину затоплення належної позивачу квартири по вул. Вербицького, 10/159 у м. Тернополі у зв»язку із тим, що ОСОБА_1 звернулась до обслуговуючого підприємства лише 29.05.2014 року, обстеження її квартири було проведено 02.06.2014 року, в той час як позивач стверджує, що затоплення її квартири мало місце ще 12.05.2014 року. В ході обстеження представниками ДП «Люкс-1» квартири відповідача ОСОБА_2, яка розташована поверхом вище, слідів протікань не виявлено, а з показань свідків у судовому засіданні встановлено, що навесні 2014 року мало місце протікання труби стояка між другим та третім поверхами у під»їзді будинку №10 по вул. Вербицького у м. Тернополі, де знаходяться належні сторонам квартири і квартиру відповідача також було затоплено. Встановлення того факту, що згідно акту від 02.06.2014 року при обстеженні квартири №163 в кухні під умивальником сифон на з»єднанні з каналізаційною трубою замотаний скетчем не дає суду можливості дійти переконливого висновку. що саме цей факт є причиною затоплення квартири позивача. Таким чином, зазначені обставини не дають можливості суду зробити однозначний і обґрунтований висновок про те, що затоплення квартири позивача відбулося в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до заподіяння ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, а інших доказів в обґрунтування своїх вимог позивачем не надано, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно до положень ч.6 ст.81 ЦПК України.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за їх недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.22,1166 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди, завданих внаслідок затоплення квартири -відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_8