КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3200/18
Провадження № 2/488/1567/18 р.
25.10.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді - Лазаревої Г.М.,
при секретарі судового засідання - Чуб Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з даним позовом, в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Миколаїв, вул. Металургів, 182.
В обгрунтування позову вказав, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2003 року по 03.06.2008 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю, але періодично знаходилася у батька .Сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, відповідач не піклувалася про дитину, тому з липня 2018 року донька проживає з позивачем та бажає проживати із батьком вподальшому, тому позивач просив позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з'явилися.
Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи сповіщена належним чином. 22.10.2018 року на адресу суду від імені відповідача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала, просила розглядати справу без її участі.
Представник третьої особи вважала позов таким, що підлягає задоволенню.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу та свідоцтва про народження дитини.
Відповідно до висновку від 15.08.2018 року № 1861/02.02.01-22/22/14/18 орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, враховуючи бажання та думку дитини, вважає за можливе проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_2.
В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
За ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
За п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про доцільність визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Миколаїв, вул. Металургів, 182..
Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Миколаїв, вул. Металургів, 182.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції в 30-денний строк.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: Г.М. Лазарева