Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 756/6041/15-ц

провадження № 61-4706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Сведбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року у складі судді Луценко О. М. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року у складі суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Крижанівської Г. В.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») про визнання договору припиненим.

Позов мотивовано тим, що 05 вересня 2007 року між нею та акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 193 000 доларів США строком до 05 вересня 2032 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1, яка придбана позивачем за кредитні кошти.

Посилаючись на те, що на момент укладення договору іпотеки вказана квартира не належала їй на праві власності, оскільки не була зареєстрована у встановленому порядку як її власність, просила визнати вказаний договір недійсним та припинити іпотеку на вказане нерухоме майно.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для визнання недійсним іпотечного договору та припинення іпотеки, оскільки іпотечний договір укладено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою апеляційного суду м. Києві від 13 жовтня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив із того, що оспорюваний правочин відповідає вимогам законодавства і підстави для визнання його недійсним відсутні .

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент укладення іпотечного договору позивач не мала права розпоряджатися майном, оскільки право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1було зареєстровано лише 13 вересня 2007 року, тобто після укладення 05 вересня 2007 року іпотечного договору. Таким чином, іпотечний договір укладений із порушенням вимог Закону України «Про іпотеку». Також, судом не враховано, що ТОВ «ФК Вектор Плюс» було протиправно занесено до Державних реєстрів записи про обтяження майна позивача, що порушує права та законні інтереси останньої на розпорядження належним їй майном.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суди установили, що 05 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 193 000 доларів США строком до 05 вересня 2032 року для придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечним договором, за умовами яких відбулося відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсностіправочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

За змістом статей 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору (частина п'ята статті 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення договору).

Згідно частини п'ятої статті 18 Закону України «Про іпотеку» у разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно.

Установлено, що квартира АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки належить іпотекодержателю на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу МорозовоюС. В., 05 вересня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за №кдз4341, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 05 вересня 2007 року.

Таким чином, встановивши, що предметом іпотеки в оспорюваному правочині була квартира, придбана ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що договір іпотеки від 05 вересня 2007 року за формою і змістом відповідає вимогам законодавства, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що іпотечний договір укладено із порушення вимог Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України є необґрунтованими.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що спірний іпотечний договір відповідає вказаним вимогам закону, а отже відсутні підстави для припинення іпотеки.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик