Дата документу 31.10.2018
Справа № 334/4720/18
Провадження № 2/334/3089/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому зазначили, що 22.12.1997 року вони в ході біржових торгів уклали договір № 5655.К купівлі-продажу частини будинку, згідно якого, в рівних частинах 37/100, стали власниками частини житлового будинку АДРЕСА_1. На даний час у позивачів виникло бажання подарувати свою частину будинку. У зв'язку з чим вони звернулись до нотаріальної контори для оформлення договору дарування, однак приватним нотаріусом їм було роз'яснено, що вчинити правочин договору дарування вони не зможуть, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчувався у нотаріальному порядку, а був оформлений та зареєстрований товарною біржею.

Тому просять суд визнати за ними право власності на будинок АДРЕСА_1 на 37/200 частин за кожним.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання, щодо слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, подав клопотання, щодо слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, за згодою позивачів, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.12.1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в ході біржових торгів уклали договір № 5655.К купівлі-продажу частини будинку. Згідно договору № 5655.К купівлі-продажу частини будинку від 22.12.1997 року ОСОБА_4 (продавець) продала, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 (покупці) придбали, в рівних частинах, 37/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці 1146 кв.м. (рішення виконкому Запорізької міської ради від 11.11.1954 року №723).

Даний договір відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», зареєстрований на ЗРБН, про що зроблений запис в «Журналі реєстрацій», реєс. № 5655.К від 22.12.1997 року.

У пункті 5 зазначено, що покупці набувають права власності на будинок з моменту реєстрації договору. Згідно пункту 9 договору № 5655.К договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Отже позивачі в рівних частинах являються власниками 37/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки виконали всі умови договору та спірна частина житлового будинку була набута позивачами з передбачених законом підстав і у встановлений законом спосіб.

24.12.1997 року позивачі отримали реєстраційне посвідчення, згідно якого Запорізьке бюро технічної інвентаризації посвідчує, що 37/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 зареєстровані за позивачами на праві особистої власності на підставі договору №5655.К, купівлі-продажу частини будинку зареєстрованого на ЗРБН від 22.12.1997 року, зроблено запис в реєстраційну книгу за № 2/22р 356/5260.

У технічному паспорті, інвентарний номер 707, реєстраційний номер 153/22853 позивачі зазначені, як власники частини будинку.

Однак оскільки договір купівлі-продажу не посвідчувався у нотаріальному порядку, а був оформлений та зареєстрований товарною біржею, позивачі позбавлені можливості розпорядження своїм майном, а саме вичинять правочини щодо його відчуження.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, і він реалізує їх на в власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 289 ЦПК України, суд - В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на 37/200 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) право власності на 37/200 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31 жовтня 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.