Дата документу 12.12.2018 Справа № 330/2119/15-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 330/2119/15 Головуючий у 1-й інстанції: Федорець С.В.
Провадження № 22-ц/807/113/18 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

Головуючого Воробйової І.А.,

Суддів Онищенка Е.А.,

Кухаря С.В.,

секретар Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (стара назва - ПАТ КБ «Приватбанк») на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року у складі судді Федорець С.В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.09.2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 58760 дол. США, строком до 07.09.2037 року.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 25.11.2015 року має заборгованість у сумі 77877,27 дол. США.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 77877,27 дол. США та судові витрати.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2018 року постанова апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року скасована, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4, укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 58 760 доларів США на строк до 07 вересня 2037 року та зобов'язався повернути кредит зі сплатою відсотків в строки та в порядку, встановленому договором.

Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного надання банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Згідно наданого банком розрахунку, станом на 25 листопада 2015 року заборгованість позивача за кредитним договором становить 77 877,27 доларів США та складається з: 42 833,80 доларів США - заборгованість за кредитом; 17 757,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 969,92 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9 597,59 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи відповідно до договору: 10,44 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 707,94 доларів США - штраф (процентна складова).

Також встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року у розмірі 487022,80 грн. звернуто стягнення на користь ПАТ "ПриватБанк" на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 67, 05 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_4, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також у вказаному рішенні ухвалено виселити ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані у квартирі розташованій за адресою: м. Запоріжжя вул. 40 річчя Перемоги, 17/84. Дане рішення суду набуло законної сили 06 травня 2014 року.

Відповідно до відповіді Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 23 червня 2016 року, на запит суду повідомлено, що відповідно до даних книг вихідної кореспонденції та бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за період з 2013 року по 2016 року виконавчий документ у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4, до відділу не надходив.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених банком вимог та суми заборгованості по кредитному договору, зокрема, в силу відсутності об'єктивної можливості з'ясувати, чи звернуто стягнення на предмет іпотеки, на яку саме суму і яка частина заборгованості залишилася непогашеною внаслідок звернення такого стягнення.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частин першої третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку", в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

За змістом частини четвертої статті 591 ЦК України та частини сьомої статті 47 Закону України "Про іпотеку", якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми).

Звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки не покриває вимоги іпотекодержателя, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум.

Так зі справи вбачається, що позасудового врегулювання спору не відбулося.

Предмет іпотеки проданий самим відповідачем з дозволу банку, а гроші, що надійшли від покупця, зараховані на рахунок відповідача, що зазначений в п.7.2 кредитного договору №ZPMHGK00000007 від 07.09.2007 року. Гроші від продавця надішли 25.09.2015 року в сумі 14759,83 долара США. Розмір боргу, що існував на день виконання та розмір боргу, що залишився після внесення цієї суми наведений в розрахунку Витяг з розрахунку наведений у додатку №1 (а.с.221).

Як слідує з розрахунку на 25.09.2015 року борг ОСОБА_4 складав 84601,89 доларів США. Коштів що надійшли, було недостатньо для сплати всього боргу. З врахуванням черговості, що визначена в п. 3.3 кредитного договору №ZPMHGK00000007 від 07.09.2007 року за рахунок коштів, що надішли від продажу, сплачений прострочений кредит, частина процентів та неустойки.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого, за подання позовної заяви, 27965,73 грн., за подання апеляційної скарги - в розмірі 30762,30 грн., всього розмір компенсації судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 58728,03 грн.

Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 25.11.2015 року в сумі 77877,27 доларів США, що еквівалентно 1864381,77 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 42833,80 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 17757,57 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 3969,92 доларів США, пеня - 9597,59 доларів США, штраф (фіксована частина) - 10,44 доларів США, штраф (процентна складова) - 3707,94 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати в сумі 58728,03 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: