РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря судового засідання Бондар С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування, який мотивовано наступним. 10 лютого 2007 року померла двоюрідна тітка його дружини ОСОБА_3 ОСОБА_4 З липня 2006 року і по час смерті ОСОБА_4 проживала без реєстрації в будинку своєї двоюрідної племінниці ОСОБА_3, яка здійснювала за тіткою догляд. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також встановлено факт постійного проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,1306 га на території ОСОБА_2 сільської ради, належної померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на землю серія ЯБ №668473. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_3, але 3 жовтня 2016 року померла, не оформивши своїх спадкових прав. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_5, яка 24 січня 2007 року померла. Дітей у ОСОБА_5 не було. Інші спадкоємці 1-4 черг за законом після смерті ОСОБА_4 та за заповітом відсутні. Після смерті дружини ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку позивач прийняв, подавши письмову заяву до Жмеринської райдержнотконтори. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 їх діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спадщину після смерті матері не прийняли. У зв'язку із втратою державного акту на право власності на землю ним було розміщено відповідне оголошення в газеті «Наша газета» від 14 червня 2017 року. При зверненні до Жмеринської райдержнотконтори за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. А тому він вимушений звернутися із даним позовом до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку №246 площею 2,1306 га на території ОСОБА_2 сільської ради після смерті ОСОБА_3, яка померла 3 жовтня 2016 року.

13 лютого 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.23).

Ухвалою суду від 21 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с. 49).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву в якій вказав, що позов підтримує за викладених в позовній заяві обставин, просив розгляд справи провести у його відсутність. Просив також не покладати понесені ним судові витрати на відповідачів.

Представники відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району та Жмеринської районної державної адміністрації в судове засідання не зявились, подали заяви, в яких позов визнають в повному обсязі та просять справу розглядати у їх відсутність.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6) ОСОБА_1 та ОСОБА_8 27 січня 1980 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини ОСОБА_1.

Відповідно до копій свідоцтв про смерть ОСОБА_4 померла 10 лютого 2007 року (а.с. 7), ОСОБА_9 померла 24 січня 2007 року (а.с. 8), ОСОБА_3 померла 3 жовтня 2016 року (а.с. 9).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року (а.с. 10-11) встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 3 жовтня 2016 року в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, являється двоюрідною племінницею ОСОБА_4, яка померла 10 лютого 2007 року в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області; встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 3 жовтня 2016 року в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, постійно проживала на час відкриття спадщини в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, по вул. Київській, 10 разом із своєю двоюрідною тіткою ОСОБА_4, яка померла 10 лютого 2007 року. Рішення суду набуло законної сили 8 серпня 2017 року.

Відповідно до копій довідок виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради №151 від 12 травня 2017 року (а.с. 12) та №165 від 22 травня 2017 року (а.с. 13) ОСОБА_3, яка померла 3 жовтня 2016 року, постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із нею на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований чоловік ОСОБА_1; ОСОБА_4, яка померла 10 лютого 2007 року, постійно до дня своєї смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті ОСОБА_4 разом із нею ніхто не був зареєстрований; з липня 2006 року по час смерті - 10 лютого 2007 року ОСОБА_4 проживала без реєстрації в будинку своєї двоюрідної племінниці ОСОБА_3 в с. Дубова Жмеринського району по вул. Київська, 10, яка здійснювала догляд за тіткою.

Відповідно до копії заповіту від 18 лютого 203 року ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_9 (а.с. 14).

Відповідно до копії заповіту від 23 грудня 2006 року ОСОБА_9 заповіла все своє майно ОСОБА_3 (а.с. 15).

З копії газети «Наша газета» від 14 червня 2017 року вбачається, що державний акт на право власності на землю серії ЯБ №668473 на імя ОСОБА_4 втрачено. (а.с. 16).

Відповідно до інформації відділу у Жмеринському районі головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.22-70/106-18 від 19 січня 2018 року (а.с. 17) на імя ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №668473, площею 2,1306 га, номер земельної ділянки 246, нормативною грошовою оцінкою станом на 1 січня 2018 року 62554,42 грн на території ОСОБА_2 сільської ради.

Відповідно до копії Розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації №286 від 19 липня 2005 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) на території ОСОБА_2 сільської ради» та Додатку №1 (а.с. 18, 19-20) за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка №246 площею 2,1306 га.

Згідно з копією постанови державного нотаріуса №2201/02-31 від 26 грудня 2017 року (а.с. 21), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельну ділянку належну померлій 10 лютого 2007 року ОСОБА_4, спадщину після якої прийняла ОСОБА_3І, але не оформивши спадкових прав 3 жовтня 2016 року померла, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до копії спадкової справи №61/2017 до майна померлої 3 жовтня 2017 року ОСОБА_3 (а.с. 30-36) позивач у визначений статтею 1270 ЦК України строк подав до Жмеринської райдержнотконтори заяву про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_3, померлої 3 жовтня 2016 року. Спадкоємець ОСОБА_6 у визначений статтею 1270 ЦК України строк подав до Жмеринської райдержнотконтори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті 3 жовтня 2016 року матері ОСОБА_3

Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він доведений матеріалами справи, визнаний відповідачами, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Керуючись статтями 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 1217, 1218, 1223, 1233 ЦК України, статей 22, 25, 116 ЗК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер НОМЕР_1, громадянином України, право власності на земельну ділянку №246 площею 2,1306 га на території ОСОБА_2 сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 3 жовтня 2016 року.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий К.Шепель