Справа № 357/2874/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку загального позовного провадження)

25 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

при секретарі Огер О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та зустрічний позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про повернення дитини матері,

В С Т А Н О В И В :

08.05.2018 року відкрите провадження за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, в якому служба просила:

1) відібрати малолітню ОСОБА_2 від її матері ОСОБА_1 не позбавляючи її батьківських прав;

2) передати малолітню ОСОБА_2 органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області для подальшого її влаштування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи її дочки ОСОБА_3.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 на початку розгляду справи заперечували проти позову, однак в ході розгляду справи змінили свою позицію та визнали позов, за умови, що ОСОБА_3 передадуть її старшій сестрі ОСОБА_5, а не в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» підтримав позов, просив його задовольнити.

В ході розгляду справи, до спільного розгляду прийнятий зустрічний позов ОСОБА_1, в якому вона просила: повернути їй малолітню дочку ОСОБА_3, яка знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона любить свою дочку, служба неодноразово намагалася її від неї відібрати, однак результату такі дії не дали, за час перебування дочки в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» вона її відвідувала, оплачувала необхідні аналізи, ліки та службою не надано жодних доказів про неможливість здійснення нею батьківських обовязків.

Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області заперечувала проти зустрічного позову.

Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» просив відмовити в задоволенні зустрічного позову.

04.06.2018 року в підготовчому судовому засіданні суд прийняв до спільного розгляду зустрічний позов, після чого оголошено перерву для ознайомлення з ним Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради та Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

06.07.2018 року закрите підготовче провадження та розпочатий розгляд справи по суті. В судовому засіданні заслухано вступне слово представника позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом та його представника, представника третьої особи, дитину ОСОБА_6 та допитано свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8. Після чого по справі оголошено перерву.

23.07.2018 року судове засідання відкладене у звязку із клопотанням представника відповідача за первісним позовом, оскільки суду надані докази, що відповідач за первісним позовом на час розгляду справи перебував на стаціонарному лікуванні.

25.09.2018 року судове засідання відкладене у звязку із клопотанням представника відповідача за первісним позовом, оскільки сторони мали намір провести мирне врегулювання спору.

25.10.2018 року в судовому засіданні учасники справи повідомили, що не вдалося здійснити мирне врегулювання спору, представник відповідача за первісним позовом відмовився від зустрічного позову, після чого суд дослідив матеріали справи, заслухав учасників справи в судових дебатах та видалився до нарадчої кімнати.

Із пояснень представника позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом та його представника, представника третьої особи, показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дитини ОСОБА_6 та матеріалів справи, встановив, що ОСОБА_1 являється матірю малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком записаний ОСОБА_9.

Відповідно до листа Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічного медичного обєднання» ОСОБА_1 з 14.11.2008 року до 02.01.2009 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання». 19.03.2014 року була госпіталізована в медобєднання вдруге.

Згідно листа Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4 Управління охорони здоровя Білоцерківської міської ради № 1334 від 21.10.2016 року ОСОБА_1 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з приводу шизофренії параноїдальної форми з 2014 року.

Відповідно до листа Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4 Управління охорони здоровя Білоцерківської міської ради № 236 від 17.02.2018 року ОСОБА_1 з 23.10.2016 року до 23.11.2016 року, з, 20.12.2016 року до 05.01.2017 року, з 29.01.2017 року до 14.02.2017 року знаходилась на лікуванні в психіатричному відділенні.

14.04.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області розглянуто справу за позов Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про повернення дитини матері.

За результатами розгляду справи вирішено повернути ОСОБА_2 матері.

Згідно повідомлення Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7 Білоцерківської міської ради Київської області № 92 від 11.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 часто пропускає навчальні заняття без поважних причин з початку навчального року, відсутня в школі з 28 листопада, інколи була присутня на 1-2 уроках. В 2016-2017 роках вона не приступила до навчальних занять з 1 вересня і була вилучена із сімї в Центр соціально-психологічної реабілітації «Злагода», згідно рішення суду дочку повернуто сімю. На даний час, зі слів ОСОБА_3 її матір не випускає її із квартири, не дає можливість піти в школу, заважає виконувати домашні завдання, ображає і вживає нецензурну лексику щодо доньки. ОСОБА_3 звернулась по допомогу в соціально-психологічну службу школи.

14.12.2017 року ОСОБА_6 звернулась в Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою в якій вона просила влаштувати її в центр «Злагода», оскільки проживати з своєю матірю не можливо, тому що вона не пускає її в школу, може привести на другий-третій уроки, не дозволяє гуляти із друзями, розмовляти по телефону.

14.12.2017 року ОСОБА_10 звернулась в Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою в якій вона просила влаштувати її сестру ОСОБА_6 ОСОБА_3 в центр «Злагода» на стаціонар в звязку з неадекватною поведінкою матері, до себе дитину тимчасово не може забрати, оскільки мати являється до помешкання і вчиняє скандали з викликом міліції, суперечками і псуванням майна.

Починаючи, з 14.12.2017 року ОСОБА_6 перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

Відповідно до доповідної записки практикуючого психолога ОСОБА_11 від 18.12.2017 року вона була присутня при бесіді ОСОБА_3 з поліцією, яку до центру «Злагода» викликала матір ОСОБА_3, через те, що вона не може зустрітись із дитиною, але Вероніка не виявила бажання бачитись із мамою через страх побитися. В бесіді Вєераніка розповіла, що мати неодноразово приводила її до школи на 3 чи 4 уроки, порушуючи правила, а одного разу кидалась на дитину із ножем, коли вона задала питання чи підуть вони сьогодні до школи. Також матір забрала в дитини підручники, сказавши, що вони не потрібні. Зі слів дитини матір часто забирала її із школи силою в присутності інших дітей.

Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» № 842-Д від 18.12.2017 року направленого до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради ОСОБА_1, щодня викликає до центру працівників поліції, її малолітня донька відмовляється спілкуватись з матірю, пояснюючи це тим, що вона кидалася на неї з ножем, таскала за куртку, била скакалкою.

20.02.2018 року виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області затвердив «Висновок щодо розвязання спору про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6, яка опинилася в складних життєвих обставинах, та його відповідність інтересам дитини» № 604/01-07, в якому Комісія з питань захисту прав дитини, дослідивши документи по справі, дійшла згоди, що ОСОБА_12 не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи дочки і рекомендувала Службі у справах дітей звернутися до суду із позовом про відібрання у неї дочки без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до довідки Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4 Управління охорони здоровя Білоцерківської міської ради від 30.05.2018 року ОСОБА_1 проходила в лікарні курс лікування.

На виконання висновку виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 20.02.2018 року Служба у справах дітей звернулась до суду із позовом, при вирішенні якого суд керуються наступним.

Згідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Одним з таких наслідків є відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Умови його застосування визначені в ст. 170 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Отже, згідно п. 2-5, ч. 1 ст. 164 суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо батьки: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

Згідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

При цьому, за змістом ч. 5-6 ст. 19 СК України суд має врахувати поданий висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору поданий на підставі. З даним висновком суд може не погодитися, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Звертаючись до суду із позовом, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради обґрунтовувала свої вимоги тим, що ОСОБА_1 має психічне захворювання, неодноразово лікувала його в стаціонарі, допускала агресивну, неадекватну поведінку щодо своєї дитини, а саме: погрожувала їй ножем, не пускала дитину до школи, заважала вчитися, силою забирала її із школи, забирала підручники тощо. Такі дії ОСОБА_1 носять системний характер, в звязку із чим Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради неодноразово зверталась до суду з позовом про відібрання дитини, однак такі звернення результату не дали. В звязку із зверненням ОСОБА_3 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради її поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Під час перебування ОСОБА_3 в центрі ОСОБА_12 неодноразово туди зявлялась. Дитина уникала зустрічей з матірю, без представника центру проводити їх не хотіла, оскільки боялась агресивних дій з боку матері.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 на початку розгляду справи заперечували проти позову, посилаючись на те, що вона любить свою доньку, пройшла курс лікування від психічного захворювання, може за нею доглядати та її виховувати, під час перебування в центрі доньки відвідувала її та оплачувала лікування. Однак в ході розгляду справи, представник ОСОБА_12 повідомив про зміну її позиції, а саме вона визнала позов за умови, що ОСОБА_3 передадуть її старшій дочці ОСОБА_5, а не в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода».

Оцінюючи аргументи сторін, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, у разі визнання відповідачем позову, суд має перевірити чи відповідають заявлені вимоги закону та чи в разі задоволення позову не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд встановив, що в разі задоволення позову права, свободи чи інтереси інших осіб порушені не будуть.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року).

Із системного аналізу ст. 19, 170 СК України вбачається, що у випадку коли перед судом ставиться питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, суд має виходити перш за все з інтересів дитини та вирішувати справу на основі наданої до суду інформації щодо соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу, висновку органів опіки та піклування про можливість відібрання дитини та наданих на його підтвердження доказів.

Суд зазначає, що малолітня донька ОСОБА_1 ОСОБА_3 школу відвідує нерегулярно, це зумовлене діями з боку матері, яка залишала її вдома, приводила на 3-4 уроки (а.с. 13), така поведінка носить системний характер. ОСОБА_3 ухиляється від зустрічей з матірю (а.с. 12), а сам процес відібрання її від матері почався за її заявою. ОСОБА_1 хворіє на психічне захворювання (а.с. 14,15,16), її стан залежить від вчасно проведеного лікування. За таких обставин, у суду відсутні підстави стверджувати, що таке середовище є безпечним, спокійним та стійким для дитини, сприятиме її розвитку та відповідає інтересам дитини.

Також, суд враховує, що в разі задоволення позову над нею буде встановлене опікунство з боку її повнолітньої сестри ОСОБА_13, про що наданий висновок Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 22.10.2018 року № 1153, тобто дитина не буде позбавлена сімейного піклування, оскільки проживатиме із своєю сестрою, а її матір зможе брати участь у вихованні та не буде обмежена у спілкуванні з нею.

Отже, суд констатує про наявність підстав передбачених ч. 1 ст. 170 СК України для відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, в звязку із чим позов слід задовольнити.

В свою чергу, за зустрічним позовом провадження слід закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні від 25.10.2018 року представник позивача за зустрічним позовом відмовився від нього.

За такого рішення, судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає, оскільки вона є інвалідом другої групи (а.с. 38) та звільнена від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_2, 03.08.2006 року від її матері ОСОБА_1 не позбавляючи її батьківських прав та передати її органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого влаштування.

Провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, третя особа: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про повернення дитини матері закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи повністю або частково до Київського апеляційного суду, у порядку встановлену законом, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02.11.2018 року.

СуддяОСОБА_14