Справа № 266/5436/18
Провадженя№ 2/266/1117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого - судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за час затримки виплат сум, що належать від підприємства,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути ПАТ «Українська залізниця» заборгованість із заробітної плати та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 9617 грн. 87 коп., середній заробіток з 31.05.2017 року по 20.09.2018 року в сумі 163000 грн. 44 коп. з урахуванням суми на момент фактичного ухвалення рішення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно наказу №1/ОС від 07.07.2016 року вона була прийнята з 08.07.2016 року на посаду інженера 2 категорії у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв'язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом №620/ДН-ос від 19.05.2017 року позивача звільнено з роботи 30.05.2017 року за угодою сторін. Первинні документи, які було надано відповідачу до робочої комісії 20.09.2017 року за №789 на опрацювання, в строк опрацьовані не були, відповіді від відповідача про результати опрацювання не надійшло. На день звільнення позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період роботи з березня 2017 року по 30.05.2017 року в сумі 9617 грн. 87 коп., які добровільно відповідач не виплатив. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та невикористаній відпустці в сумі 9617 грн. 87 коп., суму середнього заробітку за період затримки з 31.05.2017 року по 20.09.2018 року в сумі 163 000 грн. 44 коп., до нарахувавши вказану суму по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ухвали суду від 19.09.2018 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу, вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя.

Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Перешкод для розгляду справи немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.07.2016 року ОСОБА_1 згідно наказу №1/ОС від 07.07.2016 року вона була прийнята з 08.07.2016 року на посаду інженера 2 категорії у виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв'язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

19.05.2017 року позивача звільнено з роботи 30.05.2017 року за угодою сторін, про що відповідачем видано наказ №620/ДН-ос (а. с. 9-11)

Відповідно до Закону України № 4442-1У від 23 лютого 2012 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 Державне підприємство «Донецька залізниця» було реорганізоване шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Згідно з наказом правління ПАТ «Українська залізниця» № 3033 від 15 квітня 2016 року інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата та компенсація невикористаної відпустки за період роботи березень 2017 року по 30.05.2018 року в загальній сумі в сумі 9617 грн. 87 коп., в тому числі компенсація невикористаної відпустки строком 10 днів в сумі 2142 грн. 00 коп. (а. с. 12-14)

Документи про звільнення були особисто доставлені позивачем ОСОБА_1 20.09.2017 року в структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» в м. Лиман Донецької області

В зв'язку із тим, що на дату звільнення повний розрахунок з ОСОБА_1 не було проведено, позивач надала розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, загальною сумою станом на 20.09.2018 року в розмірі 163000 грн. 44 коп.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст..13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ст. 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положеньст. 115 КЗпП України,ст. 24 Закону України "Про оплату праці"заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку .

Підставою відповідальності власника відповідно до ст. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти : порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Оскільки відповідач не виплатив позивачці вчасно суми, що належать їй у зв'язку із звільненням, згідно ст. 117 КЗпП України відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд приймає до уваги розрахунок, виконаний позивачем та вважає, після перевірки, його вірним та в частині розрахунку належної до стягнення суми середнього заробітку посилається на нього (а. с. 16)

У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З урахуванням, що середньоденна заробітна плата позивача згідно розрахунку становить 341,72 грн., тому з урахуванням кількості робочих днів в період з 21.09.2018 року по дату ухвалення рішення судом, 17.12.2018 року, яка становить 61*341,72=20844,92 грн., які підлягають стягненню на користь позивача додатково до суми середнього заробітку за період з 31.05.2017 року по 20.09.2018 року в сумі 163 000 грн. 44 коп.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме по день винесення судового рішення по справі, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляд справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні,що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи,організації суми в день звільнення,коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок,суд на підставіст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку,а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення,якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.ст.74,79 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про відпустки»у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Кількість невикористаних днів відпустки позивача, за які надається компенсація, складає 10 днів. Згідно розрахунку оплати відпусток, компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки складає 2142 грн. 00 коп. (а.с.14)

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Враховуючи, що позовні вимоги повністю задоволені судом з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2901 гривень 95 копійки .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 133, 141, 263, 265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , юридична адреса: м. Київ, вул. Тверська, 5, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку , виплати винагороди за підсумками роботи - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 7472 (сім тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 87 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки, а саме за десять календарних днів у розмірі 2142 (дві тисячі сто сорок дві ) гривні 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 183 845 (сто вісімдесят три тисячі вісімсот сорок п'ять) гривень 36 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 2901 (дві тисячі дев'ятсот одна) гривня 95 копійок.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.12.2018 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.