РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/17232/17

номер провадження 2-о/201/15/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1О.) звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання спадкоємця ОСОБА_3 (далі ОСОБА_4Г.), ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4Г.), ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 10 грудня 2016 року, у період з 2004 року до моменту смерті спадкодавця.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 10 грудня 2016 року померла спадкодавець ОСОБА_4, після смерті якої її чоловік ОСОБА_4 прийняв спадщину, оскільки проживав з нею однією сімєю з 1974 року за адресою: АДРЕСА_1. 27 серпня 2017 року помер ОСОБА_4, після смерті якого заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_4 впливає на спадкові права заявника, а тому просив встановити факт проживання.

Заявник ОСОБА_1 надав до суду заяву, у якій просить судове засідання провести без його участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 направила на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, заперечень щодо встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не має.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 25 грудня 1971 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 1097, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 10-11). Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.32, 34).

Разом з цим судом встановлено, що згідно із копією паспорта громадянина України ОСОБА_4 з 31 січня 1974 року по 07 червня 2016 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14-15). ОСОБА_4 також був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, з 20 листопада 1978 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії АЕ 713546 (а.с.12-13).

ОСОБА_4 померла 10 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 714181 (а.с.7). Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 769521 ОСОБА_4 помер 27 серпня 2017 року (а.с.6).

У вересні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, який помер 29 серпня 2017 року (а.с. 31, 33).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявник зазначав, що встановлення юридичного факту йому необхідно для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4

На підтвердження зазначеного заявником надано до суду довідку Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району від жовтня 2017 року, згідно із якою ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю до грудня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Пунктом 3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також передбачено, що в разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав на те, що щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобовязані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

Заявник доводячи обставини, на які посилався при подачі заяви, надав довідку, яка підтверджує той факт, що ОСОБА_4, який помер 27 серпня 2017 року, з померлою 10 грудня 2016 року ОСОБА_4 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Крім того у матеріалах справи міститься письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що родина ОСОБА_7 проживали за указаною адресою, мали спільний побут, взаємні права та обовязки до часу відкриття спадщини.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спадкодавцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 10 грудня 2016 року, на час відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський