Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2018 р. Справа № 608/1694/18

Номер провадження2/608/741/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві позивачка вказала, що є власником АДРЕСА_1 З 2001 року в квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, однак вже більше року там не проживає, оскільки виїхав в Сполучені Штати Америки. Реєстрація відповідача у будинку ОСОБА_1 завдає їй незручностей, так як доводиться сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Тому позивачка просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позовних вимог, просив справу розглядати за його відсутності.

Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 24.11.2000 року НОМЕР_2.

В квартирі позивачки значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, який фактично там не проживає і житлом не користується більше року.

Актами про встановлення факту непроживання за періоди з березня 2017 року по вересень 2017 року, з вересня 2017 року по березень 2018 року, з березня 2018 року по вересень 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі не утримує. На даний час проживає в США.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1, код квитанції 1338-5231-8700-3841 від 31 серпня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, а саме: АДРЕСА_1

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Чортківському районі Тернопільської області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 48500, м. Чортків вул. С. Бандери, 20, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачці ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 704,80 гривень, який було сплачено згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1, код квитанції 1338-5231-8700-3841 від 31 серпня 2018 року, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк