Справа № 159/1841/18
Провадження № 2/159/680/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Жукової Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 13 червня 2017 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Незважаючи на ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, однак коштів, які він сплачує недостатньо для задоволення матеріальних потреб дитини. На теперішній час донька проживає разом з нею в Італійській Республіці, є ученицею української середньої школи «Престиж» м.Рим та відвідує волейбольний гурток . У звязку зі збільшенням витрат на дитину, позивач вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача. Враховуючи наведене, позивач прохає ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохає його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з'явився без повідомлення причин; відзиву не подав.

Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 24.07.2015 року.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №012714 від 28 липня 2005 року, виданого Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області, сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Ковельського міськрайоного суду від 13.06.2017 року, вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн. щомісячно починаючи з 03.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Після винесення судом рішення від 13.06.2017 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років збільшився відповідно ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" складає: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень., а для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Позивач не подала суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному нею у позовній заяві.

Відповідач має вік 36 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі по 1100 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів в сумі 1100 грн. щомісячно, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим, оскільки прожитковий мінімум для дитини відповідного віку значно збільшився, а призначений розмір аліментів не суттєво більший від половини такого прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Враховуючи визначені ст. 182 СК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 1100 грн. щомісяця.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково .

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2017 року, та стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик