Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/170/18

18 квітня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Шишка О.А.,

з участю: секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки житлового будинку та господарських споруд, вчиненого шляхом обману та скасування права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання недійсним договору від 03.12.2014 року купівлі-продажу 80/100 ідеальних часток житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться на вул.Берегова,1 в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області та скасування права власності на імя ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно.

Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 03.12.2014 року вона уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу 80/100 ідеальних часток належного їй на той час житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться на вул.Берегова,1 в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області. За договором відповідачка повинна була виплатити їй за будинок 125032,92 грн. Оскільки на той час відповідачка таких коштів не мала, вони домовилися, що остання з часом буде їх виплачувати, а також допомагати їй як перестарілій хворій людині. Однак, після укладення договору відповідачка перестала навідуватися до неї, надані обіцянки про забезпечення її догляду не виконала.

Вважає, що оспорюваний договір укладений шляхом обману, жодних коштів за ним не передавалися, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з викладених підстав та просять його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник щодо задоволення позову заперечили та пояснили, що за вказаним договором проведено повний розрахунок, що підтверджується самим договором. Вважають твердження позивачки надуманими, а тому просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 03.12.2014 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу 80/100 ідеальних часток житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться на вул.Берегова,1 в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.9,10).

Суд вважає необгрунтованим твердження позивачки та її представника про те, що вказаний договір підлягає скасуванню як такий, що укладений шляхом обману, оскільки грошові кошти відповідачка їй не передавала, а сам договір укладався як договір довічного утримання, оскільки належних доказів в обгрунтування своєї позиції суду не надано.

Більше того, пунктом 5 цього договору передбачено, що за домовленістю сторін продаж вчиняється за 125032,92 грн., які покупець сплатив продавцю до укладення договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку.

Суд не приймає до уваги також твердження позивачки та її представника про те, що відповідачка визнавала, що гроші за договором не передавалися, під час надання пояснення (а.с.14) працівникам Богородчанського відділення поліції за її заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій. Так, в судовому відповідачка ОСОБА_2 вказала, що пояснення працівники поліції відбирали у неї тоді, коли вона перебувала у лікарні, вона його підписувала не читаючи. В судовому засіданні відповідачка заперечила змісту цього пояснення. Крім того, суд звертає увагу на те, що відбираючи пояснення, працівник поліції не попереджав відповідачку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання. За таких обставин суд не приймає до уваги такий письмовий доказ, як пояснення (а.с.14), з підстав його неналежності та недопустимості.

Суд не бере до уваги й надані в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_3 про те, що він був присутнім під час укладення оспорюваного договору і йому відомо, що гроші за договором не передавалися, оскільки за змістом п.12 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не може доводитися показаннями свідків виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли показання свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у ЦК України, зокрема у ч.2 ст.937, ч.3 ст.949 ЦК України.

З цих же підстав суд не приймає до уваги письмове пояснення ОСОБА_4, надане працівникам Богорордчанського відділення поліції (а.с15).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в судовому засіданні позивачка не довела факту укладення оспорюваного договору шляхом обману, суд вважає її вимоги необгрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору від 03.12.2014 року купівлі-продажу 80/100 ідеальних часток житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться на вул.Берегова,1 в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області та скасування права власності на імя ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий О. А. Шишко