Провадження № 2/760/1223/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Київської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення долі кожного співвласника у договорі купівлі-продажу, визначення часки померлої в договорі купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

23.09.2016 позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Київської універсальної біржі в якому, з урахуванням заяви від 21.10.2016, поданої від імені позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, просять суд визначити, що доля кожного співвласника у договорі купівлі-продажу від 11.07.1996, реєстраційний № В6009/7569, квартири АДРЕСА_1, становить 1/3 її частини від загальної площі 78.70 кв.м.(78.70:3=26.23 кв.м.); визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 у договорі купівлі-продажу від 11.07.1996, реєстраційний №В6009/7569, квартири АДРЕСА_1, становила 1/3 її частини від загальної площі 78.70 кв.м.(78.70:3=26.23 кв.м.); визнати за позивачем ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала його дружині ОСОБА_8.

13.05.2017 в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом здійснено заміну неналежного відповідача у справі Київську універсальну біржу на належного відповідача Київську міську раду, а також залучено до справи співвідповідача ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, якій належала частка квартири АДРЕСА_1.

Внаслідок смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина до складу якої увійшло, зокрема, право на частину квартири, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і припинилося внаслідок його смерті.

Реалізуючи право на спадщину, позивачем ОСОБА_3 подана нотаріусу заява про прийняття спадщини, проте 09.09.2016 нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказано, що в договорі купівлі-продажу квартири, зареєстрованому Київською універсальною біржею 11.07.1996, реєстраційний №В6009/7569, згідно якого померлою ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була куплена квартира за адресою: АДРЕСА_1, не зазначено у яких саме частках вона належить кожній особі.

На підставі цього, нотаріус зазначила, що видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири, що заходиться в АДРЕСА_1 після смерті його дружини, ОСОБА_8 немає можливості, остільки у правовстановлюючому документі, а саме вищевказаному договорі купівлі-продажу, не визначено, яка саме частка квартири належить померлій, тому неможливо встановити склад спадкового майна.

А тому, враховуючи вищевикладене, просять позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивачі не з'явилися, позивач ОСОБА_3, який діє від свого імені та за довіреністю - від імені позивача ОСОБА_3, подав суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача Київської міської ради звернувсь до суду з письмовими поясненнями, відповідно до яких просив розглядати справу у відсутності представника Київської міської ради.

Відповідач ОСОБА_4 звернувсь до суду з заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

З огляду на належне повідомлення сторін учасників справи, суд керуючись ст.ст. 223 ЦПК України, знаходить можливим розглянути дану справу у їх відсутності.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, 11.07.1996 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований Київською універсальною біржею за реєстраційним номером № В6009/7569, відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_8, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього онука ОСОБА_4 придбали квартиру АДРЕСА_1, яка складається із трьох кімнат загальною площею 78.70 кв.м.

Відповідно до п. 7 даного договору, покупці набувають права власності на дану квартиру з моменту укладення договору та реєстрації його на біржі. При цьому, в даному договорі купівлі-продажу не зазначено, в яких частинах покупці внесли грошові кошти за придбану квартиру, та не визначено частки кожного покупця в квартирі.

Згідно копії Реєстраційної посвідки Київського міського бюро технічної інвентаризації вбачається, що спірна квартира 18.07.1996 була зареєстрована як особиста власність за ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що також підтверджується і довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації № КВ-2018 № 10002 від 20.03.2018.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, що посвідчується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Позивач ОСОБА_10 є чоловіком померлої, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_2 від 13.07.1966, виданого Бюро запису актів громадянського стану Виконкому Валківської Районної Ради деп. труд. Харківської області.

09.09.2016 позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті його дружини, що підтверджується копією його заяви, поданої до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори.

09.09.2016 державним нотаріусом Фроловою А.О. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 після смерті його дружини ОСОБА_8, з посиланням на те, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно не визначено, яка частка в майні належала померлій, а тому неможливо встановити склад спадкового майна.

Розділом І ЦК України визначено поняття права власності. Так, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 статті 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Таким чином, як встановлено судом, спірна квартира є спільним майном позивачів та померлої ОСОБА_8, разом з тим, у договорі купівлі продажу від 11.07.1996, на підставі якого вищевказані особи набули права власності на спірну квартиру, не визначено частку кожного у майні.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Отже, аналізуючи вищенаведені норми, а також враховуючи, що частки у праві спільної часткової власності на спірну квартири ні за договором, ні за домовленістю власників, визначені не були, то суд приходить до висновку, що частка кожного співвласника у договорі купівлі-продажу спірної квартири є рівною і становить 1/3 її частини від загальної площі.

З матеріалів справи вбачається, що загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 78,70 кв.м., таким чином частка кожного співвласника становить 26,23 кв.м, в тому числі, частка померлої ОСОБА_8 у договорі купівлі-продажу спірної квартири становить 1/3 її частину від загальної площі - 26.23 кв.м..

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріалами справи достовірно підтверджується, що позивач ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї дружини. До складу цієї спадщини входять майнові права на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

При цьому, згідно заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 13.10.2016, вони, як спадкоємці першої черги, відмовились від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_8 на користь її чоловіка - ОСОБА_3

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_8, позивач ОСОБА_3 набув право на спадкування за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка була визначена судом. Окрім того, як вже зазначено судом, позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ст. 392 ЦК, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 355, 357, 392, 1218, 1220, 1258, 1268, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити, що доля кожного співвласника у договорі купівлі-продажу від 11.07.1996, реєстраційний № В6009/7569, квартири АДРЕСА_1, становить 1/3 її частини від загальної площі 78,70 кв.м (78,70:3=26,23 кв.м).

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 у договорі купівлі-продажу від 11.07.1996, реєстраційний № В6009/7569, квартири АДРЕСА_1, становить 1/3 її частини від загальної площі 78,70 кв.м (78,70:3=26,23 кв.м).

Визнати за позивачем ОСОБА_3 /АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3/ в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала його дружині.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.В. Лазаренко