Справа № 148/1295/18
Провадження №2/148/655/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.03.2017 його баба ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із земельних ділянок площею 1,9705 га, і 1,97 га розташованих на території Білоусівської сільської ради Тульчинського району, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які їй належали на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №808983 та державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ВН №025387, виданих Тульчинською районною держадміністрацією.

25.10.2006 його бабою ОСОБА_2 було складено заповітне розпорядження, яким все своє майно його баба заповідала йому, ОСОБА_3, яка проживає на непідконтрольній Україні території - в Криму, і ОСОБА_4, яка являється громадянкою ОСОБА_5, і які спадщину не прийняли. Про існування даного заповіту він дізнався від свого батька ОСОБА_6 в лютому 2018 року. Оскільки на момент смерті його баби та на протязі шести місяців після її смерті він вважав, що спадщина після смерті його баби відкрилася за законом і спадкоємцем першої черги був його батько ОСОБА_6, а він не входив до числа спадкоємців йогої баби ОСОБА_2, підстав для подачі заяви про прийняття спадщини у нього не було, тому заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не подавав.

Крім того, оскільки його баба ОСОБА_2 померла в анексованому Криму, де державних українських установ немає, її смерть жодним відділом ДРАЦ держави Україна не була зареєстрована і свідоцтво про її смерть не було видано. Без реєстрації смерті спадкодавця та без свідоцтва про смерть заяву про прийняття спадщини подати не можна. Тому він вимушений був звертатися до суду із заявою про встановлення факту смерті його баби ОСОБА_2 Тільки 17.07.2018 на підставі рішення суду було проведено реєстрацію смерті спадкодавця ОСОБА_2 і він отримав свідоцтво про її смерть. Після цього він звернувся в державну нотаріальну контору. Однак, вияснилося, що він пропустив шестимісячний строк, встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому оформити право власності на спадкове майно своєї баби ОСОБА_2 він не може.

Причину, по якій ним було пропущено шестимісячний строк, встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, вважає поважною. Просить визначити йому додатковий строк терміном три місяці, достатній для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті його баби по лінії батька ОСОБА_2, померлої 17.03.2017.

В підготовче засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить задовольнити, судові витрати залишити за ним.

Відповідач - представник Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в підготовче засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява у якій зазначено, що Білоусівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області не заперечує у позові та просить розглянути справу без участі її представника.

Відповідно до ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії заповіту від 25.02.2006 (а.с.8), ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 після своєї смерті усе своє майно.

17.03.2017 в м.Євпаторія АР Крим ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.07.2018 серія І-АМ №413746 (а.с.6),

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із земельних ділянок площею 1,9705 га, і 1,97 га, розташованих на території Білоусівської сільської ради Тульчинського району, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які їй належали на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №808983 та державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ВН №025387, виданих Тульчинською районною держадміністрацією, про що свідчать копії відповідних державних актів на право власності на землю та земельну ділянку (а.с.11, 12-13).

Як вбачається із заяви, поданої ОСОБА_7, яка в свою чергу є спадкоємцем майна ОСОБА_2 згідно заповіту, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 12.09.2011 серія 1-АС №029751(а.с.30, згідно якого остання після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_7, вона спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняла і заяву про продовження строку подавати не буде.

Позивач же звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було повідомлено, що оформити спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 не має можливості у зв'язку з відсутністю факту прийняття ним спадщини, про що свідчить відповідне повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 18.07.2018№628/01-16 (а.с.10).

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічно правової позиції притримується Верховний Суд у постанові 198/476/16-ц від 18.01.2018.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.

Враховуючи те, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: він не знав про існування заповіту, а за законом на час відкриття спадщини права на неї не мав, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 він отримав лише 17.07.2018, а також те, що відповідач - представник Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, тому суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги норму ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно його вимог, залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 1268, 1272 ЦК України, , ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном три місяці, достатній для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, померлої 17.03.2017.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: