Справа № 592/3584/18
Провадження № 4-с/592/16/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді - Литовченка О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Черей С.В.,

представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області старшого державного виконавця Бутенка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м. Суми в м. Суми скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначив, що Ковпаківським районним судом м. Суми 24.09.2009 було видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 26.06.2002 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 повернення боргу в сумі 4700 доларів США, а саме 24910 грн., а також повернення держмита у сумі 249 грн. 10 коп., а всього 25159 грн. 10 коп. Згідно з довідками банку від 24.03.2017 та 12.03.2018 про хід виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми на погашення заборгованості за період з 30.06.2010 по 27.02.2018 перераховано коштів на загальну суму 25159 грн., у разі конвертації якої загальна сума становить 2100,15 доларів США, тобто стягнуто лише частину боргу від необхідного розміру за рішенням суду 4700 доларів США. Вважає постанову державного виконавця незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а виконавче провадження підлягає поновленню.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 скаргу підтримала з зазначених підстав, просила її задовольнити.

В судовому засіданні старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1, вважав, що рішення суду ним виконано в повному обсязі, підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, старшого державного виконавця, перевіривши матеріали скарги, виконавчого провадження, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.10.2009 Ковпаківський районний суд м. Суми видав виконавчий лист на підставі рішення цього ж суду від 26.06.2002 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 повернення боргу у сумі еквівалентної 4700 доларів США, а саме 24910 грн., а також повернення держмита у сумі 249 грн. 10 коп., а всього 25159 грн. 10 коп. Рішення суду № 2-271/02 набрало законної сили 30.07.2002.

26.03.2018 старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 16122568 (виконавчий документ виконавчий лист № 6-2-159) у звязку з повним фактичним виконанням судового рішення.

На погашення заборгованості, визначеної рішенням суду від 26.06.2002, надійшло за період з 30.06.2010 по 27.02.2018 коштів на загальну суму 25159 грн., у разі конвертації якої загальна сума становить 2100,15 доларів США.

Відповідно до ст.124 Конституції судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виданий судом виконавчий лист є документом, на підставі якого державна виконавча служба здійснює примусове виконання.

При цьому в ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст.192 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.524 ЦК України, грошовим визнається зобовязання, виражене в грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобовязання закріплені в ст. 533 ЦК України, зокрема: грошове зобовязання має бути виконане в гривнях; якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до п.30.1 ст.30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобовязання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом мало здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні богу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, державний виконавець зобовязаний керуватися положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», за частиною третьою якої в разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення в боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобовязання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобовязанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобовязання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Таким чином, під час виконавчого провадження виконання зобовязання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту, без привязки до офіційного курсу валют НБУ зумовило невиконання судового рішення в повному обсязі, тому суд вважає, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірною та підлягає скасуванню, а виконавче провадження відновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 268, 354, 355, 450, 451, 453 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 16122568 від 26.03.2018 старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3.

Зобовязати старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 6-2-159/2009, виданим 05.10.2009 Ковпаківським районним судом м. Суми та вжити заходів спрямованих на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2002 в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27.04.2018.

Суддя О.В. Литовченко