Провадження №2/389/123/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 квітня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Берднікової Г.В.,

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду у місті Знамянка Кіровоградської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №55207С29 від 28 вересня 2007 року в сумі 2726,49 доларів США.

Вимоги обґрунтував тим, що 28 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №55207С29 про надання останньому кредиту в сумі 18000,00 дол. США для оплати за житловий будинок. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту (додаток №1 до Кредитного договору) не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 13,0% річних щомісяця не пізніше 15 числа кожного місяця, але у всякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 вересня 2028 року (пункти 2.1., 2.4.1, 2.2.1, 2.5.1. Кредитного договору). Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що кредит надається у готівковій формі. Платежі за кредитом здійснюються у доларах США з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника. Кредит надавався шляхом видачі готівкових коштів через касу банку (п. 2.3.2. кредитного договору). Пунктом 2.5.1 кредитного договору визначено, що позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. п. 2.2.1. цього Договору, у валюті кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань сторони уклали Іпотечний договір від 28 вересня 2007 року №55207229, що був посвідчений 28 вересня 2007 року приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 за реєстровим номером 1342. Згідно з умовами іпотечного договору в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в заставу оформлено житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Знам'янка, вулиця Леваневського, буд.56, заставною вартістю 96600 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав. Так, 15 жовтня 2009 року Кіровським районним судом у справі № 2-3726/09 за позовом ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту було постановлено рішення, яким з останнього на користь банку стягнуто 129249 грн. 81 коп.

04 березня 2010 року на виконання вказаного рішення суду Кіровським районним судом міста Кіровограда видано виконавчий лист №2-3726/09. 27 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження, по якому заборгованість з відповідача стягнута лише частково в сумі 40711 грн. 06 коп. за рахунок продажу іпотечного майна. Таким чином, стягнута заборгованість за кредитним договором відповідачем до теперішнього часу в повному обсязі не погашена рішення не виконано.

Пунктом 6.1 кредитного договору №55207С29 від 28 вересня 2007 року передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору, а відповідно умови договору повинні виконуватись сторонами належним чином. Відповідно до п.2.5 кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі зазначеному в п.2.2.1 кредитного договору, а саме 13% річних у валюті кредиту. Так, за кредитним договором відповідачу продовжують нараховуватися проценти, станом на 05 лютого 2018 року існує заборгованість по процентм в розмірі 2726,49 доларів США, яку відповідач у добровільному порядку не сплачує, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Крім того, надав додаткові пояснення, в яких вказав, що перед зверненням до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, банком позичальнику направлялося повідомлення про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором станом на 20 лютого 2009 року в сумі 129249 грн. 81 коп. Проте, відповідач у добровільному порядку борг не погасив, після чого до суду було подано відповідну позовну заяву, яку суд задовольнив у повному обсязі. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільним кодексом України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.2 ч.7, п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував у судовому засіданні представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", є правонаступником усіх прав і обовязків Державного експортно-імпортного банку України, який був перетворений у відкрите акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство.

28 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №55207С29 про надання останньому кредиту в сумі 18000,00 дол. США для оплати за житловий будинок. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору) не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 13,0% річних щомісяця не пізніше 15 числа кожного місяця, але у всякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 вересня 2028 року (пункти 2.1.,2.4.1.,2.2.1,2.5.1. Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором сторони уклали Іпотечний договір від 28 вересня 2007 року №55207229, що був посвідчений 28 вересня 2007 року приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 за реєстровим номером 1342. Згідно з умовами іпотечного договору в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в заставу оформлено житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Знам'янка, вулиця Леваневського, буд.56, заставною вартістю 96600 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, банк у 2009 році звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №55207С29 від 28 вересня 2007 року, яка виникла станом на 20 лютого 2009 року в сумі 129249 грн. 81 коп. (18474,63 дол. США), та складалася з 16785,69 дол.США - строкової заборгованості за кредитом; 500,01 дол.США - простроченої заборгованості; 59,36 дол.США - нарахованої пені за відсотками; 1097,58 дол США - прострочених відсотків; 31,99 дол.США - нарахованої пені за кредитом. Заочним рішенням від 15 жовтня 2009 року суд, предявлені позовні вимоги задовольнив у повному обсязі - стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - 129249 грн. 81 коп. боргу за кредитним договором №55207С29 від 28 вересня 2007 року. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 2.4.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погасити кредит на рахунок, вказаний у п.п.2.3.1. цього договору, в строк, зазначений в п.2.1 цього договору. Погашення кредиту відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинами починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах визначених графіком погашення кредиту. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором, є обовязковими.

Пунктом 2.4.2. договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі.

Разом з тим, у п.4.1 ст.4 кредитного договору сторони узгодили, що несплата позичальником банку у строк платежів по погашенню кредиту, чи будь-якої іншої суми, належної до сплати згідно з п.2.2. цього договору, а також невиконання будь-якого із зобовязань за цим договором, що не належить до підпункту 4.1.1, тлумачаться як подія невиконання зобовязання.

Якщо виникла і триває подія невиконання зобовязань, зазначена у п.4.1, у банку виникає право вимоги дострокового виконання позичальником зобовязань за цим договором, банк повідомляє позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредито, а також інші платежі за цим договором пядлягають достроковому поверненню (п.4.2 договору).

Як пояснив представник позивача під час розгляду справи, банком відповідачу направлялося повідомлення про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором станом на 20 лютого 2009 року в сумі 129249 грн. 81 коп. Проте, відповідач у добровільному порядку борг не погасив, після чого банком було подано до суду позовну заяву про стягнення з нього вказаної заборгованості (а.с. 39).

Таким чином слід дійти висновку, що предявивши позовну вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і його позовні вимоги були задоволені повністю заочним рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 15 жовтня 2009 року.

Відтак, після предявлення вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 564/2199/15-ц, який відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи судом, рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 15 жовтня 2009 року про стягнення з відповідачів в користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 129249 грн. 81 коп. не виконано, у звязку з чим наявні підстави, передбачені статтею 625 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь банку боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від просроченої суми.

Отже, після ухвалення рішення суду від 15 жовтня 2009 року про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст. 625 ЦК України в межах строку позовної давності.

Проте такі вимоги позивачем не заявлялись, а тому судом не вирішуються відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку задоволенню не підлягають.

Доводи позивача про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного дотоговору та не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій не заслуговують на увагу, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає йому право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд відносить на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.4,5, 141, 223, 263-265, 280-282, 354ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача, залишивши їх по фактично понесеним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 127, .

Відповідач - ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя Г.В. Берднікова