справа № 243/2779/18
провадження № 2-о/243/390/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

за участю

секретаря судового засідання Мирошниченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Словянська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: Привільської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

05.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду з заявою за участю заінтересованої особи: Привільської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву обґрунтувала тим, що вона народилась 28.01.1989 року у с. Привілля Словянського району Донецької області. Її батько ОСОБА_3 помер 26.10.2007 року, а 26.11.2017 року помер її рідний дядько і рідний брат її батька - ОСОБА_4. Після смерті дядька залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № 16 по вул. Жовтневій в с. Привілля Словянського району Донецької області та земельний пай.

20.03.2018 року вона звернулась до нотаріуса Другої державної нотаріальної контори м. Словянська Донецької області із заявою про відкриття спадщини після смерті її дядька. Однак, нотаріус звернула увагу на те, що її прізвище відрізняється від прізвищ її покійного батька та дядька. Тобто, у неї в паспорті прізвище записано як «Джулик», а у батька та дядька «Джулік», тому вона не має можливості документально підтвердити, що померлий ОСОБА_4 є її рідним дядьком.

У звязку з викладеним, просить суд встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 26.10.2007 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник заінтересованої особи: Привільської сільської ради, у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином (а.с.26), причину неявки суду не повідомив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, який діє на підставі ордеру серії ДН № 30/03 про надання правової допомоги (а.с.15), будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, не зявилися, надали заяву в якій просили розглядати справу за їх відсутності (а.с.22).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 129150 яке видано повторно 09.02.2000 року, ОСОБА_1 народилась 28.01.1989 року, батьками вказані ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.6).

Як вбачається з копії Паспорта серії ВК № 176063, виданого 16.09.2005 року Словянським РВ УМВС України в Донецькій області на імя ОСОБА_1, прізвище останньої зазначено як «Джулик» (а.с.3-4).

Як вбачається з копії Паспорта серії ВК № 080405, виданого 09.02.2005 року Словянським РВ УМВС України в Донецькій області на імя ОСОБА_3, прізвище останнього зазначено як «Джулік» (а.с.7-8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-Н № 248291 від 01.11.2007 року, ОСОБА_3 помер 26.10.2007 року у с. Привілля Словянського району Донецької області (а.с.9).

Як вбачається з листа завідуючої Другої словянської державної нотаріальної контори № 358/02-17 від 20.04.2018 року, після померлого 26.10.2007 року ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась (а.с.27).

Крім того,на підтвердження факту родинних відносин заявником надано свідоцтво про народження серії ІІ-ЯР № 577600 від 20.02.1957 року (а.с.12), свідоцтво про смерть дядька заявника ОСОБА_4 від 30.11.2017 року (а.с.13).

V .Оцінка суду.

Вирішуючи питання про встановлення факту того, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини після смерті дядька, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення,з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Ухвалою суду від 06.04.2018 року ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що заявник є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із даною заявою, судовий збір у даній справі має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 315-319 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: Привільської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 26.10.2007 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8