Дата документу 11.12.2018 Справа № 310/767/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №310/767/17

Провадження №22-ц/807/61/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року в складі судді Вірченко О.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, поділ майна подружжя, вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, який в подальшому неодноразово уточнювала, и остаточно просила суд встановити факт спільного проживання її та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 10.12.2011 року по 05.11.2015 року; поділити спільне майно подружжя та вселити її та її малолітнього сина ОСОБА_3 до житлового будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з осені 2004 року сторони почали проживати разом однією сім'єю, а 15 жовтня 2005 року уклали шлюб, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народилась дитина, ОСОБА_3.

05 листопада 2015 року сторони фактично припинили сімейні стосунки та спільне проживання, позивачка була змушена піти з дитиною до своєї матері.

За час спільного проживання з відповідачем сторонами було придбано та улаштовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартість якого складає 25 000 грн, а також наступні транспортні засоби: KIA Ceed 1,6, державний номерний знак НОМЕР_1, дата реєстрації 19.08.2008р., ЗАЗ 110558, державний номерний знак НОМЕР_2, дата реєстрації 22.02.2013 р., УВН 810082, державний номерний знак НОМЕР_3, дата реєстрації 23.04.2015 р..

15 листопада 2011 року сторони офіційно розірвали шлюб, але почали спільно проживати однією сім'єю з 10 грудня 2012 року і припинили стосунки 05 листопада 2015 року.

Позивачка зареєстрована у встановленому законом порядку в спірному будинку.

На даний час ОСОБА_1 не може потрапити до будинку через перешкоди відповідача, який заборонив позивачці приходити і проживати в будинку, змінив замки.

Посилаючись на вказані обставини просила суд: встановити факт її спільного проживання з відповідачем як жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 10 грудня 2012 року по 05 листопада 2015 року; поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1; визнати спільним сумісним майном подружжя транспортні засоби KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, ЗАЗ 110558, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, УВН 810082, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаних транспортних засобів; усунути перешкоди їй та її малолітньому сину ОСОБА_3 в користуванні спірним будинком шляхом вселення її та дитини у вказаний будинок.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, який в подальшому уточнював та, в обґрунтування якого зазначав, що під час перебування із ОСОБА_1 в шлюбі з 15 жовтня 2005 року по 15 листопада 2011 року ним було придбано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та легковий автомобіль КІА Ceed 1,6.

Придбаний будинок знаходився в нежитловому стані та потребував значного ремонту, який позивачем було зроблено в період з 2006 року по 2017 рік.

Придбання автомобіля та будинку, його оформлення та ремонт здійснювались за рахунок позичених коштів. Станом на 15 листопада 2011 року загальний борг складав 32 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 260 000 грн, всі ці кошти були використані в інтересах сім'ї.

Вказував, що дані борги були сплачені особисто позивачем після розірвання шлюбу і повинні бути враховані при поділі майна подружжя.

Зазначав, що ОСОБА_1 з 2011 року постійно не проживала у спірному будинку, з цього періоду ОСОБА_2 вимушений був самостійно за власний рахунок здійснювати ремонт та облаштування будинку, він здійснив добудову частини будівлі, у зв'язку з чим ним понесені значні грошові, матеріальні та трудові витрати.

Враховуючи наведене, вважає, що має право на зміну часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який є предметом поділу, тому вважає, що за ним повинно бути визнано 9/10 часток вказаного будинку.

Просив суд визнати за ним право власності на 9/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1, придбаного під час шлюбу, збільшивши належну частку у праві часткової власності відповідно до обсягу здійсненого поліпшення та добудови; стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 130 000 грн., як сплачений борг, набутий під час шлюбу.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 прийнято часткову відмову ОСОБА_1 від позову. Закрито провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 10 грудня 2011 року по 10 грудня 2012 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до вказаного будинку.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у вирішенні питання щодо транспортного засобу KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а саме - неврахування судом вартості вказаного транспортного засобу під час визначення часток у спільному сумісному майні подружжя, просить рішення суду змінити та визнати за нею право власності на 5/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1, залишивши у власності ОСОБА_2 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що для придбання спірного автомобіля, він був вимушений взяти грошову позику в розмірі 100 000 грн., котра була повернута ним після розірвання шлюбу без участі ОСОБА_1. Проте, незважаючи на це, та беручи до увагу соціальну справедливість, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2018 року справу передано у провадження судді Онищенка Е.А..

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 09 липня 2018 року та від 10 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 10.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача ОСОБА_4 та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В..

Позивач та відповідач приймають участь в судовому засіданні через своїх представників.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у вирішенні питання про поділ автомобіля KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, оскільки вказаний автомобіль на час вирішення спору не перебував у власності відповідача та сторонами не було надано доказів вартості автомобіля.

Оскільки рішення суду в частині розподілу іншого майна подружжя сторонами не оскаржується, тож в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Встановлюючи обсяг майна, яке підлягає поділу, необхідно керуватися роз'ясненнями, викладеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, згідно з якими до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відмовляючи у вирішенні питання про поділ автомобіля KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, суд першої інстанції не врахував вказаних норм закону та роз'яснень.

Зокрема, спірний автомобіль було придбано під час перебування подружжя у шлюбі, що підтверджується листом начальника ТСЦ №2344 Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області від 05 травня 2017 року №280, згідно із яким 19.08.2008 року за ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб - автомобіль KIA Ceed 1,6, номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с.75).

Таким чином право спільної сумісної власності сторін на спірний автомобіль презюмується, якщо сторонами не доведено іншого.

Твердження ОСОБА_2 про набуття спірного автомобіля за рахунок грошової позики, яка була взята особисто ним та ним же і повернута після розірвання шлюбу із ОСОБА_1, не приймаються колегією суддів, оскільки на їх підтвердження відповідачем не надано жодного доказу у відповідності із вимогами ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Згідно із відповіддю начальника ТСЦ №2344 Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області від 01 березня 2018 року №31/8/2344-174, автомобіль KIA Ceed 1,6, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, перереєстрований 16.03.2017 року на нового власника за договором купівлі-продажу 2344/2017/373287 від 16.03.2017 року (т.1 а.с.86).

Даний факт також підтверджується доданою до відповіді копією договору купівлі-продажу 2344/2017/373287 від 16.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с.87).

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Згідно із пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-7цс15 від 08 квітня 2015 року законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проаналізувавши надані учасниками справи докази, обставини справи, враховуючи, що автомобіль KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, було придбано сторонами під час шлюбу, та відчужено відповідачем після розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення права власності позивачки ОСОБА_1, яке підлягає захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок компенсації 1/2 частини вартості автомобіля марки KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зокрема, із матеріалів справи та пояснень сторін в суді першої інстанції вбачається, що вони досягли згоди щодо вартості автомобіля KIA Ceed 1,6 у розмірі 140 000 грн. (т. 2 а.с.58-60).

Разом із тим, в поясненнях, наданих ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, він заперечує факт продажу спірного автомобіля за вказаною сумою, проте на підтвердження іншої вартості автомобіля жодних належних та допустимих доказів ним не надано.

За таких обставин, визначаючи вартість спірного автомобілю, колегія суддів виходить із змісту договору купівлі-продажу 2344/2017/373287 транспортного засобу від 16.03.2017 року, згідно з п. 3.1 якого ціна автомобіля KIA Ceed 1,6 складає 142 606,92грн (т.2 а.с.86-87).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки в суді першої інстанції позивачкою не заявлялося вимог про визнання за нею права власності на 5/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1 в рахунок компенсації вартості спірного автомобіля, в цій частині доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

З урахуванням викладеного, на підставі п. п. 1, 3 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у вирішенні питання щодо транспортного засобу KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмір 71303,46 грн. в рахунок компенсації вартості ? частини спірного автомобіля.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року у цій справі в частині відмови у вирішенні питання щодо транспортного засобу KIA Ceed 1,6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 71 303 грн. 46 коп. (сімдесят одна тисяча триста три гривні 46 коп.) в рахунок компенсації 1/2 частини вартості автомобіля марки KIA Ceed 1,6, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

В решті рішення суду залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка