Справа № 307/3402/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2017 року (головуючий суддя Бобрушко В.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Небога Марина Павлівна, Грушівська сільська рада про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Грушівської сільської ради №2 від 05.02.1993 їй виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,07 га.

До цього рішення було внесено зміни рішенням Грушівської сільської ради від 21.11.2013 і викладено його у новій редакції - надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_1 площею 0,1480 га в урочищі «Потік» щодо передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На дану земельну ділянку було незаконно видано державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6, яку останній продав ОСОБА_4

Вказувала, що постановою Тячівського районного суду від 23.09.2011, у кримінальній справі №1-303/11 звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України внаслідок акту амністії, а кримінальну справу закрито. ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що працюючи Грушівським сільським головою, діючи умисно, в інтересах ОСОБА_6 виготовив завідомо неправдивий офіційний документ - рішення 15-ї сесії 5-го скликання Грушівської сільської ради №29 від 29.03.2008 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким ОСОБА_6, мешканцю АДРЕСА_2 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,2813 га., для ведення особистого селянського господарства в с. Грушево, урочище «Потік», на підставі якого останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,2813 га. серії НОМЕР_2 від 8 грудня 2008 року, кадастровий номер: земельної ділянки - НОМЕР_1.

Позивач зазначала, що рішенням Тячівського районного суду від 14.12.2011 у цивільній справі № 2-1794/11, яке набрало законної сили, було задоволено позов прокурора Тячівського району Закарпатської області - визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.12.2008 серія НОМЕР_2, виданий на підставі рішення 15-ї сесії 5-го скликання Грушівської сільської ради №29 від 29.03.2008, згідно якого ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 1,2812 га. в АДРЕСА_3 кадастровий номер - НОМЕР_1.

Іншим рішенням Тячівського районного суду від 22.11.2012 було задоволено позов ОСОБА_8 - визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.12.2008 серія НОМЕР_2 та договір купівлі продажу земельної ділянки від 20.10.2010.

Дане рішення Тячівського районного суду від 22.11.2012 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.10.2010 залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.02.2013.

Таким чином вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано недійсними:

державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.12.2008 серія НОМЕР_3, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 1,2812 га. в АДРЕСА_3 кадастровий номер - НОМЕР_1

договір купівлі-продажу від 20.10.2010, посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №3004, згідно якого ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 таку земельну ділянку.

Попри те, позивачеві ОСОБА_3 було відмовлено державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Тячівському районі рішенням № РВ-016 у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, у зв'язку з накладенням на земельну ділянку за кадастровим номером: НОМЕР_1, тобто на ту саму ділянку державний акт та договір купівлі-продажу на яку визнано недійсними.

Крім цього, позивачці стало відомо, що незважаючи на судові рішення, які набрали законної сили, всупереч встановленому публічному порядку, ОСОБА_4 без належних на те правових підстав продав земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,2813 га., яка йому не належала, ОСОБА_1, на яку в останнього згідно номеру запису про право власності № 14490758 виникло право власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.05.2016, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небога Мариною Павлівною в реєстрі за №563.

У подальшому ОСОБА_1 спірну земельну ділянку було продано ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.12.2016, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небога Мариною Павлівною в реєстрі за №1519.

Посилаючись на дані обставини й уточнивши 10.02.2017 позовні вимоги, остаточно просила: - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.05.2016 та скасувати рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небога Марини Павлівни за номером 29585629 від 13.05.2016 щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.12.2016 та скасувати рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небога Марини Павлівни за номером 17963849 від 06.12.2016 щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням Тячівського районного суду від 12 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 6 травня 2016 року, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небога Мариною Павлівною в реєстрі за №563, укладений між ОСОБА_4 як продавцем з однієї сторони та ОСОБА_1, як покупцем з другої сторони, згідно якого ОСОБА_4 продав ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1,2813 га., кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_4

Скасовано рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небога Марини Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяження за індексним номером 29585629 від 13 травня 2016 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - земельної ділянки, площею 1,2813 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства (номер запису права власності - 14490758).

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 6 грудня 2016 року, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небога Мариною Павлівною в реєстрі за №1519, укладений між ОСОБА_1 як продавцем з однієї сторони та ОСОБА_2, як покупцем з другої сторони, згідно якого ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 1,2813 га., кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_4

Скасовано рішення приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Небога Марини Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяження за індексним номером 32861116 від 12 грудня 2016 року щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно - земельної ділянки, площею 1,2813 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства (номер запису права власності - 17963849).

Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року, щодо накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,2813 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Грушово, Тячівського району, Закарпатської області - скасовано.

На таке рішення суду подали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки, а тому не довела наявність свого невизнаного, порушеного чи оспореного права за захистом якого звернулася до суду; обраний нею спосіб захисту не є належним, оскільки позови власників майна мають захищатися, шляхом пред'явлення віндикаційного позову, а не шляхом визнання недійсними усіх правочинів, які були вчинені після недійсного правочину.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3. просила рішення суду залишити без змін.

Апелянти в судові засідання апеляційного суду неодноразово не з'являлись. Судові повістки, які направлялись апелянтам за адресами, вказаними у апеляційній скарзі, повертались до апеляційного суду із відміткою поштового відділення «за незапитом» (т. 1а.с.247«г»-247«є», т. 2 а.с.4-7), 29-31), «інші причини , що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення (т.2 55-58). Відповідно до ст.128 ЦПК днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Повістки направлялись відповідачу на адресу, яку вона вказувала у своїй апеляційній скарзі. Таким чином, знаючи про наявність судового провадження, апелянти ухилялись від отримання судових повісток. Апеляційним судом на сайті Апеляційного суду Закарпатської області було розміщено повідомлення про судове засідання у даній справі, призначене на 31.10.2018 (т. 2 а.с.47). Зважаючи на те, що позиція відповідачів апеляційному суду відома, оскільки викладена у апеляційній скарзі, справу розглянуто за відсутності апелянтів.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, позицію представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки ОСОБА_3 було ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.9).

Згідно виписки із рішення Грушівської сільської ради №2 від 05.02.1993, ОСОБА_10 було надано дозвіл під будівництво жилого будинку в АДРЕСА_1, розміром 0,07 га. землі (а.с.7).

Відповідно до виписки з рішення №738 від 21.11.2013, на 25 сесії 6-го скликання Грушівської сільської ради вирішено внести зміни до рішення Грушівської сільської ради №2 від 05.02.1993 та викласти його в наступній редакції: «надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, площею 0,1480 га, в урочищі «Потік», для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, затвердити ОСОБА_3, проект відведення земельної ділянки на черговій сесії Грушівської сільської ради» (т. 1 а.с.8).

Довідкою виконкому Грушівської сільської ради від 10.09.2015 за №1967 стверджується, що частина вулиці 50 років Жовтня, змінена з вулиці 50 років Жовтня на вул. Лісова, на якій знаходиться земельна ділянка ОСОБА_3 (т. 1 а.с.10).

Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.09.2011 ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.364 ч.1, ст.366 ч.1 КК України внаслідок акту амністії, а кримінальну справу про його обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.364 ч.1, ст.366 ч.1 КК України, було закрито, цивільний позов прокурора Тячівського району про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 08.12.2008 року (кадастровий номер НОМЕР_1), згідно якого ОСОБА_6 передано в приватну власність земельну ділянку площею 1,2813 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Грушево, урочищі «Потік», виділено на шлях цивільного судочинства. (т. 1 а.с.9-22).

Рішенням Тячівського районного суду від 14.12.2011 у цивільній справі № 2-1794/11, яке набрало законної сили, за позовом прокурора Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_7, ОСОБА_6 було визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.12.2008 серія НОМЕР_2, виданого на підставі рішення 15-ї сесії 5-го скликання Грушівської сільської ради №29 від 29.03.2008, згідно якого ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 1,2812 га. в АДРЕСА_3 кадастровий номер: - НОМЕР_1.

Іншим рішенням Тячівського районного суду від 22.11.2012 задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Грушівської сільської ради - визнано недійсними державний акт на землю серії НОМЕР_3, виданий 08.12.2008 та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.10.2010 (т. 1 а.с.26-27, 28-31).

Дане рішення Тячівського районного суду від 22.11.2012 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.10.2010 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.02.2013 (т. 1 а.с 28-31).

Проте, 06.05.2016, за наявності рішення суду, яким визнано недійним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.10.2010, на підставі якого ОСОБА_4 був власником спірної земельної ділянки, останній продав ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_3 площею 1,2813 га, кадастровий номер НОМЕР_1, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небога М.П. та зареєстрованого в реєстрі за №563 (т. 1 а.с.117-118).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №71106854 від 21.10.2016, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу здійснено державну реєстрації прав власності за індексним номером 14490758 щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 1.2813 га, в с. Грушово (а.с.14).

У подальшому ОСОБА_1 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_2, згідно договору купівлі продажу земельної ділянки, укладеного 06.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Небога М.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1519 (т. 1 а.с.119-120).

У зв'язку з цим здійснено державну реєстрацію прав власності за індексним номером 17963849 щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 1.2813 га, в с. Грушово (т. 1 а.с.60).

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_3 14.07.2015 звернулася до ФОП ОСОБА_11 з метою розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі рішення 25 сесії 6 скликання Грушівської сільської ради від 21.11.2013 №738, місце розташування земельної ділянки - АДРЕСА_3 в межах населеного пункту Грушівської сільської ради (а.с.11).

Рішенням реєстратора Управління Держгеокадастру у Тячівському районі від 17.06.2016 за №РВ-016 ОСОБА_3 було повідомлено про розгляд її заяви щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 07.06.2016 за №ЗВ-016 та про відмову у внесенні таких відомостей до Державного земельного кадастру, у зв'язку з накладкою (100%) її земельної ділянки із земельною ділянкою за кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с.12).

Частинами 1 та 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Стаття 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований, зокрема, на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної особи, незаконне заволодіння ним.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, судовими рішеннями встановлено, що спірна земельна ділянка з 1993 року знаходиться у користуванні позивачки ОСОБА_3, якій згідно рішень Грушівської сільської ради від 05.02.1993 за №2 та від 21.11.2013 за №738 надано дозвіл на право виконання будівельних робіт на будівництво житлового будинку, розробку проекту відводу земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, площею 0,1480 га, в урочищі «Потік», для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, і саме на цю земельну ділянку раніше був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 08.12.2008 (кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1), який визнано недійсним рішенням суду.

Наведене свідчить про порушення права позивачки на користування спірною земельною ділянкою та є перешкодою до набуття права власності на неї, а відтак, відповідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, вона має право оспорювати правочини, укладені щодо цієї земельної ділянки.

При цьому оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано недійсними виданий ОСОБА_6 державний акт від 08.12.2008 серія НОМЕР_3 на право власності на спірну земельну ділянку, а також договір купівлі-продажу від 20.10.2010, згідно якого ОСОБА_6 продав таку земельну ділянку ОСОБА_4, не можуть залишатися чинними подальші правочини щодо відчуження ОСОБА_4 спірної земельної ділянки ОСОБА_1, а останнім - ОСОБА_2

Відтак, похідні позовні вимоги про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги, що обраний позивачем спосіб захисту не є належним, оскільки позови власників майна мають захищатися шляхом пред'явлення віндикаційного позову, а не шляхом визнання недійсними усіх правочинів, які були вчинені після недійсного правочину - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 не набула права власності на спірну земельну ділянку, у зв'язку з чим визнання правочинів недійсними та скасування записів про проведену державну реєстрацію прав і є ефективним способом захисту, що поновлює порушені права позивача, за захистом яких вона звернулася.

За таких обставин, висновок місцевого суду про задоволення позовних вимог - є правильним.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року.

Головуюча:

Судді: