Справа №464/2213/18
пр № 2-з/464/20/18
У Х В А Л А

26 квітня 2018 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить накласти арешт на належну ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) квартиру, яка знаходиться за адресою м.Львів, вул.Скрипника, 8/17 та заборонити відчуження такої.

Однак подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.95, 151 ЦПК з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Так, з матеріалів заяви не вбачається ціна майна, на яке слід накласти арешт (квартири). З огляду на це, неможливо співставити розмір майбутніх позовних вимог з арештованим майном. Разом з тим, слід зазначити, що в разі якщо розмір арештованого більший ніж ціна позову, то суд міг би накласти арешт на інше майно, ціна якого є спів мірною, однак матеріали заяви даних відомостей не містять.

Також, частиною 1 ст.151 ЦПК України передбачено чіткий перелік відомостей, які повинна містити заява про забезпечення позову, в тому числі пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, які мають відповідати вимогам ст.154 ЦПК України.

В силу вимог ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Таким чином, заявнику слід представити суду оригінали долучених до заяви письмових доказів або належним чином засвідчити їхні копії.

Крім того, слід звернути увагу на те, що в матеріалах заяви відсутні докази місця реєстрації позивача, в звязку з чим неможливо визначити чи дотримано заявником порядок подання заяви про забезпечення позову до предявлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, враховуючи наявність у заяві зазначених вище недоліків, суд не має можливості прийти до однозначного висновку про підставність заяви та необхідність застосування такого заходу, а тому суд вважає, що вказана заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, оскільки подана без додержання положень ч.1 ст.151 ЦПК України.

Додатково слід розяснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, звернутися до суду з такою заявою повторно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в порядку визначеному ЦПК України протягом 15 днів з часу її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Чорна С.З.