Справа № 202/1794/18
Провадження № 2-з/202/30/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

16 квітня 2018 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд: накласти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул. Косіора (проспект ОСОБА_3)АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) із забороною його відчуження, в тому числі, на: будинок, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Гримуче, вулиця Калініна (вулиця ОСОБА_4), будинок 39, реєстраційний номер майна 22740397, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКК №390760, реєстр. №1441 від 03.06.2008 року, посвідченого Криничанською державною нотаріальною конторою; накласти арешт на все рухоме майно ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул. Косіора (проспект ОСОБА_3)АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) із забороною його відчуження, в тому числі, на автомобіль MITSUBISHI L 300 D 1997 року випуску, дата реєстрації 11.05.2017 року; накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул.Косіора (проспект ОСОБА_3)АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1).

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цивільні справі № 202/1794/18, яка перебуває в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ є стягнення заборгованості за договором позики в сумі 1 690 788,71 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладання арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії .

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З огляду на зазначене можливо дійти висновку про те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, та необхідність забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2, вчиняти дії щодо відчуження будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Гримуче, вулиця Калініна (вулиця ОСОБА_4), будинок 39, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКК №390760, реєстр. №1441 від 03.06.2008 року, посвідченого Криничанською державною нотаріальною конторою.

Щодо накладання арешту на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_2 із забороною його відчуження, в тому числі, на автомобіль MITSUBISHI L 300 D 1997 року випуску, дата реєстрації 11.05.2017 року та накладання арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2, то відсутні докази існування зареєстрованого права власності на будь-яке нерухоме майно та рухоме майно, автомобілю MITSUBISHI L 300 D 1997 року випуску, дата реєстрації 11.05.2017 року за відповідачем, що необхідно для зясування співмірності накладення арешту на таке майно та його вартість на даний час. Більше того, накладення арешту на все майно відповідача без його ідентифікування може мати негативні наслідки для інших його співвласників, які не є учасниками процесу у цій справі.

Виходячи із вищевикладеного заява позивача про забезпечення позову в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (пров. Крушельницької (пров. ОСОБА_5)АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул. Косіора (проспект ОСОБА_3)АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) вчиняти дії щодо відчуження будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Гримуче, вулиця Калініна (вулиця ОСОБА_4), будинок 39, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКК №390760, реєстр. №1441 від 03.06.2008 року, посвідченого Криничанською державною нотаріальною конторою.

Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (пров. Крушельницької (пров. ОСОБА_5)АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2).

Боржником за цим виконавчим документом є ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 49000, м. Дніпро, вул. Косіора (проспект ОСОБА_3)АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень, строк предявлення ухвали до виконання 3 роки, до 16.04.2021 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 15-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги .

Суддя Л.П. Слюсар