АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/332/18 Справа № 178/1079/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Пищиди М.М.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17654,64 доларів США та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 26 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DZR0GK00770105, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 18200 доларів США на термін до 25 лютого 2028 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 25 червня 2015 року в сумі 17654,64 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 17654,64 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 916,88 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 28,86 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 65,27 доларів США; а також штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 11,81 доларів США; штрафу (процентна складова) 932,83 доларів США; що складає за курсом НБУ 414959,34 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 25 червня 2015 року за кредитним договором № DZR0GK00770105 від 26 лютого 2008 року в сумі 17654,64 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 17654,64 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 916,88 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 28,86 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 65,27 доларів США; штрафу (фіксована частина) 11,81 доларів США; штрафу (процентна складова) 932,83 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 25 червня 2015 року складає 414959,34 грн., крім того 3654 гривень судового збору, всього 418613,34 грн..

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, що є порушенням зобов'язання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив суд рішення скасувати та справу направити на новий розгляд в загальному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було вжито всіх можливих методів для його повідомлення про розгляд даної цивільної справи.

Крім того, зазначає, що між ним та банком узгоджена угода, що фактично є мировою угодою щодо виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між сторонами 26 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DZR0GK00770105, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 18200 доларів США з терміном погашення до 25 лютого 2028 року та зі сплатою процентів в розмірі 12% річних

Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, внаслідок чого станом на 25 червня 2015 року в сумі 19601.29 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 17654,64 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 916,88 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 28,86 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 65,27 доларів США; а також штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 11,81 доларів США; штрафу (процентна складова) 932,83 доларів США, що складає за курсом НБУ 414959,34 грн.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в кредитному договорі, проте останній ухилився від виконання своїх зобовязань по кредитному договору, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Разом з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафів, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до Умов кредитного договору у п. 5.3 зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. та штраф у розмірі 5% від суми позову.

У той самий час, згідно з пунктом 1.5 Умов кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожен день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня в цьому разі є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому підстави для стягнення штрафів відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед банком становить в розмірі 18 591, 38 Доларів США та 1381 грн. 77 коп., яка складається з: 17 645,64 Доларів США заборгованість за кредитом; 916,88 Доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 28,86 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1381 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а томя ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача всі судові витрати, які понесені останнім у звязку із розглядом цієї справи.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № DZR0GK00770105 від 26 лютого 2008 року у сумі 18 591, 38 Доларів США та 1381 грн. 77 коп., яка складається з: 17 645,64 Доларів США заборгованість за кредитом; 916,88 Доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 28,86 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1381 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір у сумі 3654 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.М. Пищида

ОСОБА_3