Справа № 342/1015/18
Провадження № 2/342/687/2018
08 листопада 2018 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Ничик Г.І.,
з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду і досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстрований 07.08.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 62. У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2016 р. шлюб між сторонами розірвано. На даний час позивачка разом із сином проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки доглядає за хворою матірю. Син ОСОБА_4 знаходиться на утриманні позивачки, відвідує Бучанську спеціалізовану загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 5 з поглибленим вивченням іноземних мов Бучанської міської ради Київської області. Відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, працює на посаді першого заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає, проте нерегулярно та у розмірі, що значно менший від необхідного для нормального розвитку дитини та забезпечення його матеріальних потреб. За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, позивачка вважає за можливе стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду і досягнення дитиною повноліття.
Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити; відповідач позов визнає.
Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року по справі № 342/584/16-ц, розірвано шлюб між гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та гр. ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Врублевська) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 07.08.2008 року , актовий запис № 62.
Те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1, є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 292049, виданого 29 липня 2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 96 від 23 грудня 2011 р.
Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.
Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Судом встановлено, що відповідач в достатній кількості коштів на утримання дитини позивачці не дає.
Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 183 СК України, позицію відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася в суд з позовом 11.09.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.
На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнення аліментів розпочати з 11.09.2018 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп).
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - вул. Пушкіна, 17, смт. Пісківка, Бородянський район, Київська область, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - вул. Братів Окуневських, 30 "В", кв. 32, м. Городенка, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 08 листопада 2018 року.

Суддя: Ничик Г. І.