АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 617/885/16-ц Головуючий суддя І інстанції Уханьова
Провадження № 22-ц/790/166/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про спадкове право
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 617/885/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, перерозподіл часток у праві власності, та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року в складі судді Уханьової І.С., -

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли гаражний бокс НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Велозаводська», розташованому за адресою: м. Харків вул. Велозаводська 33 та 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1. Він, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстроване у Вовчанському бюро технічної інвентаризації Харківської області, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також спадщину прийняли дружина спадкодавця ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_7 Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2016 року за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку вищевказаного гаражу. Посилаючись на певні домовленості з відповідачами, ОСОБА_1 просив перерозподілити між спадкоємцями частки у спадковому майні, визнавши за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового АДРЕСА_1, а за відповідачами на 1/6 частку гаражного боксу НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Велозаводська», розташованому за адресою: м. Харків вул. Велозаводська 33у, а за ним право власності.

У липні 206 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, оформили спадкові права на вищевказаний гаражний бокс, але отримати свідоцтво про право на спадщину - житловий будинок не мають можливості, оскільки право власності на нього не було зареєстровано за спадкодавцем, просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 - задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку А-1 з верандою а, загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель та споруд гаражу «Г», навісу «Н», сараю «В» та літньої кухні «Б», розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині у задоволення позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції безпідставно визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на гараж «Г», навіс «Н», сарай «В» та літню кухню «Б», оскільки вказані будівлі не належали померлому ОСОБА_5, крім того, фактично знаходяться на належній їй на праві власності земельній ділянці АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу визнав, не заперечував проти її задоволення.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями (сарай) в АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах 19 липня 1988 року отримали ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_5 на праві власності належав гаражний бокс НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «Велозаводська», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська № 33.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 06 липня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2525.

Спадкоємцями за законом першої черги є дружина спадкодавця ОСОБА_2, син - ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_3

Частково задовольняючи первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшла ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: гаражу «Г», навісу «Н», сараю «В», літньої кухні «Б», позивачі у встановлений законом строк спадщину прийняли, але отримати відповідне свідоцтво можливості не мають, а тому наявні передбачені законом підстави для визнання за ними в порядку спадкування права власності на 1/6 частину за кожним вищевказаного нерухомого майна.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК).

Встановлено та не заперечується сторонами у справі, що спадкоємцями першої черги за законом є син померлого ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 20 жовтня 1962 року), донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 08 квітня 1970 року) та дружина померлого ОСОБА_2 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5).

Згідно з довідкою Вовчанського бюро технічної інвентаризації № 52 від 29 січня 2016 року станом на 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що 19 липня 1988 року Вовчанською державною нотаріальною конторою Харківської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями (сарай) в АДРЕСА_1.

Оскільки в порядку спадкування відбувається перехід права власності лише на те майно, яке належало спадкодавцю, а жодних доказів на підтвердження права власності ОСОБА_5 на гараж «Г», навіс «Н», сарай «В», літню кухню «Б» матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про включення вказаного нерухомого майна до складу спадщини та наявність підстав для визнання за сторонами у справі права власності на нього.

Крім того, рішеннями Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 12 серпня 2016 року №148-VII та від 25 січня 2017 року №242-VII передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,1200 га, для ведення індивідуального садівництва, із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З акту поточних змін, складеного 24 квітня 2017 року представником Вовчанського бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_4, убачається, що будівлі літери «Г», «Н», «В», «Б» відносяться до будинку АДРЕСА_1.

Згідно з технічним висновком, виконаним ФОП ОСОБА_10., господарські споруди, зазначені у технічному паспорті КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» від 29 січня 2016 року на ім'я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та тимчасові господарчі споруди, розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, є одні й ті ж самі споруди (повністю співпадають).

Отже, ухвалюючи рішення за позовом ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд першої інстанції фактично вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_4, яка не була стороною у вказаній справі.

В частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину житлового будинку рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому його законність судом апеляційної інстанції не перевірялась.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на гараж «Г», навіс «Н», сарай «В», літню кухню «Б», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовів в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на гараж «Г», навіс «Н», сарай «В», літню кухню «Б», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова