"13" листопада 2018 р. Справа № 150/618/18
Провадження по справі №2/150/236/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С. П.,

за участі:

секретаря Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.11.2005 року помер його батько ОСОБА_2 після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0354568 згідно розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 13.11.1996 №323 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) по КСП «Поділля» с. Бабчинці і видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка знаходиться в адміністративних межах Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,93 га. Втім, звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину, останнім було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Втім, правовстановлюючі документи у вигляді державного акту про право власності на земельну ділянку спадкодавцем отримано не було, у звязку зі смертю, а на померлих осіб державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. За таких обставин, ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

Представник позивача за довіреністю від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Представник відповідача перший заступник сільського голови Бабчинецької сільської ради ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16 листопада 2005 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.11.2005 року серії 1-АМ № 369546.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0354568 згідно розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 13.11.1996 №323 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) по КСП «Поділля» с. Бабчинці і видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка знаходиться в адміністративних межах Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,93 га.

Спадкоємцями майна померлого за законом є позивач та ОСОБА_5

Втім, ОСОБА_5 відмовився від своєї частки в спадковму майні, що підтверджується його заявою, посвідченою секретарем Полошківської сільської ради Глухівського району Сумської області, зареєстрованої в реєстрі за №13.

Звернувшись до державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, останнім було винесено постанову від 09 жовтня 2018 року за №914/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як для видачі свідоцтва необхідно подати правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві.

Втім, так як спадкодавцем у звязку зі смертю не було отримано державний акт на земельну ділянку, відповідно такий документ відсутній також й у позивача.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття, порядок спадкування та набуття права на спадщину.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

За приписами ст.ст.1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року №666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю.

Із перевірених у судовому засіданні доказів, вбачається, що спадкодавець у визначений законом спосіб не набув права власності на земельну частку (пай), але набув право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0354568.

Отже, оскільки ОСОБА_2 мав право земельну частку (пай), площею 1,93 га, то і позивач в порядку спадкування за законом після смерті батька вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай) з послідуючим отриманням свідоцтв про право власності.

Визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та інтереси інших осіб.

Враховуючи, що відповідачем Бабчинецькою сільською радою Вінницької області визнано позовні вимоги ОСОБА_1, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Оскільки право ОСОБА_1 на оформлення їх спадкових прав на право на земельну частку померлого ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 209, 247, 263,264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити .

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0354568, площею 1,93 умовних кадастрових гектар, який видано на підставі рішення Чернівецької РДА №323 від 13.11.1996 та зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Поділля» с. Бабчинці 05.12.1996 №1710, право на яку належало спадкодавцю ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН