Ухвала

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа №188/672/17

провадження №61-13299ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області

від 01 листопада 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня

2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області

від 01 листопада 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У березні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 22 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і залишити в силі ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічні положення містилися в статті 169 ЦПК України 2004 року, які діяли на час постановлення районним судом ухвали.

Задовольняючи апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу районного суду, апеляційний суд вірно виходив із того, що суд першої інстанції при розгляді позовної заяви не звернув уваги на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» (його представник) не було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи 23 жовтня 2017 року та 01 листопада 2017 року, тому в судове засідання не міг з'явитися.

Отже, суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Доводи касаційної скарги про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» при поданні позовної заяви подав заяву про направлення процесуальних документів на їх електронну адресу та те, що повістки про виклик до суду були неодноразово направлені на електронну адресу ПАТ КБ «ПриватБанк», не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки апеляційним судом вірно досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення

ПАТ КБ «ПриватБанк» про дату судового засідання та фіксацію цього повідомлення у порядку , передбаченим процесуальним законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк