Справа № 485/1258/17
Провадження № 2/485/46/18
05 травня 2018 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Кобзаря Ю.Ю.,
при секретарі судового засідання Шеремет Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Снігурівка цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Васильки про стягнення кредитної заборгованості,-
16.08.2017 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 викликалась в судові засідання призначені на 01.03.2018 року, 03.04.2018 року, 23.04.2018 року, 05.05.2018 року.
За адресою проживання відповідача: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Васильки направлялись виклики на імя ОСОБА_2 з повідомленням про день та час судових засідань на 23.04.2018 року та 05.05.2018 року.
З відділення поштового звязку судом були отримані поштові повідомлення з відмітками про не проживання відповідача за вказаною адресою.
У звязку з надходженням поштових повідомлень з відміткою поштового відділення про не проживання та відсутністю будь-яких повідомлень з боку відповідача з цього приводу, відповідно до ст. 128 ЦПК України повістки з викликами на 23.04.2018 року та 05.05.2018 року на імя ОСОБА_2 вважаються врученими.
05.05.2018 року ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області призначено проведення заочного розгляду справи за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У звязку з цим, не має підстав які б перешкоджали розгляду справи по суті.
Судом зясовано, що 12.10.2011 року ОСОБА_2 підписала анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк.
Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк підписуючи заяву анкету відповідач уклала з банком договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти вказаної у заяві.
ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.
Тобто, відповідно до ст. 634 ЦК України відповідачем був укладений договір приєднання.
Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі.
В позові зазначається, що через невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 31.07.2017 року утворилась заборгованість, яка складається з наступного.
Заборгованість за кредитом складає 3414,82 гривень.
Штраф, фіксована частина у розмірі 500 гривень.
Штраф, процентна складова 2715,93 гривень.
Заборгованість за пенею та комісією 3452, 95 гривень.
Перевіривши доводи викладені позивачем, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ОСОБА_2, всупереч вимогам ст. 610 ЦК України, своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 2311,71 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості.
У звязку з цим, згідно ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором.
Статтею 1045 ч. 1 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, виконання відповідачем обовязку щодо сплати суми наданого кредиту та процентів за користування ним є безумовною вимогою укладеного договору.
Згідно ст. 1045-1 ч. 1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Суд, перевіривши умови та правила надання банківських послуг «ПиватБанк» та розрахунок заборгованості, приходить до висновку, що нарахування здійсненні не у відповідності до договору та суперечать нормам Закону.
Суд, перевіривши надані докази, вважає, що розрахунок необхідно було здійснювати іншим шляхом виходячи з наступного.
З Умов і правил вбачається, що заборгованість означає, залежно від контексту, грошові зобовязання позичальника перед Банком за договором, строк оплати за якими настав, або суму коштів за таким грошовим зобовязанням.
Згідно умов та правил борговими зобовязаннями вважаються виконання клієнтом перед Банком зобовязань за договором, а саме: зобовязання з повернення кредитних коштів (у тому числі простроченої заборгованості за кредитом та/або овердрафтом; зобовязання з оплати винагороди Банку.
З розрахунку та відповіді, які містяться у справі вбачається, що нарахування процентів здійснюється на поточну заборгованість, прострочену заборгованість.
При цьому в Умовах і правилах, а також відповіді не зазначається конкретно, з чого складається сума заборгованості за договором, на яку нараховуються проценти.
Аналізуючи вказані документи суд приходить до висновку, що у суму заборгованості, на яку нараховуються зазначені проценти, позивачем необґрунтовано включені наростаючим підсумком проценти за користування кредитними коштами та неустойка у вигляді штрафу, пені.
Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний сплатити суму кредиту та проценти за його користування.
При цьому, неустойка, проценти за користування кредитом та сума неустойки за попередній місяць не повинні нараховуватись на суму кредиту.
Згідно ст. 546 ч. 1 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Крім того, відповідно до ст. ст. 611, 614 ЦК України неустойка є правовою відповідальністю за порушення зобовязання.
Тобто, неустойка у формі штрафу та пені не є зобовязанням за договором, а лише є видом його забезпечення та мірою правової відповідальності боржника за невиконання зобовязання.
Статтею 550 ч. 2 ЦК України передбачено, що проценти на неустойку не нараховуються.
Викладене свідчить, що заборгованістю є сума кредиту та проценти за його користування, оскільки є зобовязанням за договором.
У звязку з цим, неустойка нараховується лише на суму кредиту та проценти за його користування.
Таким чином, наданий розрахунок не підтверджує вказану позивачем суму заборгованості та не має чітких визначень.
Суд вважає, що відповідно до умов договору сума заборгованості складає:
-Заборгованість за кредитом 3414,82 гривень.
-Заборгованість за процентами з урахуванням подвійного розміру з квітня 2014 року складає 9399,63 гривень.
Сума неустойки від суми заборгованості складає 3952,95 гривень.
Штраф 5% від суми задоволеного позову 838,37 гривень.
Судові витрати понесені позивачем у сумі 1600 гривень підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам у сумі 540 гривень.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 268, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 551, 611, 634, 1045, 1045-1 ЦК України, суд, -
Задовольнити частково позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 540 /пятсот сорок / гривень.
Копію даного рішення направити відповідачу та позивачу.
Розяснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Розяснити відповідачу, що в разі якщо повне заочне рішення суду йому не було вручене у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Судове рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Ю.Ю. Кобзар