Справа № 161/1076/18 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/439/18 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Русинчука М.М.,

суддів Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця,

за апеляційною скаргою стягувача публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 16 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Родовід Банк» звернулось до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що 03.11.2011 року Луцьким міськрайонним судом у цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Стягувач вказував, що 27.03.2012 року на підставі зазначеного судового рішення йому було видано виконавчий лист №2-4905/11, який був пред'явлений ним до виконання в Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Проте 30.11.2017 року державним виконавцем цього відділу виконавчий документ був повернутий стягувачу, який на адресу банку надійшов 03.01.2018 року.

Вважає, що вказана постанова про повернення виконавчого документа винесена державним виконавцем 30.11.2017 року неправомірно, оскільки державним виконавцем не здійснено всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи наведене, стягувач ПАТ «Родовід Банк» просив суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.11.2017 року по виконавчому провадженню №50830316 та скасувати вказану постанову державного виконавця.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16.02.2018 року в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ПАТ «Родовід Банк» просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з'явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, їх представників та вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала місцевого суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні скарги стягувача ПАТ «Родовід Банк», суд першої інстанції виходив з того, що головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 було обґрунтовано винесено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.11.2017 року у звязку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наявних в справі доказів.

Так судом першої інстанції встановлено, що Луцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області здійснювались виконавчі дії по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 543,42 грн згідно виконавчого листа №2-4905/11, виданого Луцьким міськрайонним судом 27.03.2012 року (а.с.8-9).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З метою виявлення належного боржнику майна, головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 було направлено ряд запитів до різних державних органів та установ (а.с.31-40, 43-48, 50).

Крім того, державним виконавцем за результатами виїздів за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі: вул. Перемоги, 13, с. Полонка Луцького району Волинської області, були складені акти від квітня 2016 року, серпня 2018 року, відповідно до яких майновий стан останнього перевірити виявилося неможливим, оскільки двері будинку були зачиненими, а майно на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено (а.с.41-42). Згідно акту державного виконавця від червня 2017 року при виїзді за згаданою адресою боржника, належного боржнику майна не виявлено, перевірку майнового стану в середині будинку виконавець здійснював через вікна (а.с.49).

30.11.2017 року оскаржуваною постановою головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №50830316 виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вжиті заходи щодо виявлення майна належного боржнику на праві власності, або майна на яке згідно закону можливо звернути стягнення, виявилися безрезультатними. Згідно відповідей ДФС та ПФУ боржник не має відкритих рахунків в установах банків, доходів не отримує, на обліку в УПФУ не перебуває (а.с.7).

В той же час, згаданою ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право звертатися до суду із поданням про розшук боржника чи примусове проникнення до його житла чи іншого володіння боржника з метою виявлення майна, на яке може бути звернуто стягнення, а також у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням. За наявності у боржника незначної суми заборгованості (8 543,42 грн) і відсутності будь-яких погашень боргу тривалий час (майже 7 років), вказані виконавчі дії не проводились, хоча вони є дієвими заходами, які б могли про стимулювати боржника виконати згадане рішення суду. Крім того, державний виконавець, як про це свідчать матеріали виконавчого провадження, не перевіряв у чиїй власності знаходиться будинок №13 по вул. Перемоги в с. Полонка Луцького району Волинської області, куди виконавець здійснював виїзди з метою перевірки наявності майна у ОСОБА_1

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Наведені в сукупності обставини свідчать про те, що за наявності наданого Законом України «Про виконавче провадження» широкого переліку повноважень в процесі виконання судового рішення, державним виконавцем дії, необхідні для своєчасного і в повному обсязі його виконання, не були здійснені, що не давало йому права повертати виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки висновки місцевого суду не відповідають встановленим у справі обставинам та зроблені із порушенням норм матеріального права, постановлена в даній справі ухвала підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги, якою дії головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.11.2017 року по виконавчому провадженню №50830316 слід визнати неправомірними, а постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.11.2017 року ВП №50830316 скасувати.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 16 лютого 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 листопада 2017 року по виконавчому провадженню №50830316.

Скасувати постанову головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 листопада 2017 року по виконавчому провадженню №50830316.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: