Провадження №4-с/219/18/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: судді Харченко О.П.,

при секретарі Єлісеєвій С.Є.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання дій старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, після уточнення якої просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдули Р.В. щодо винесення постанови від 28.08.2018 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданого 21.06.2016 року Артемівським міськрайонним судом; скасувати постанову старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдули Р.В. від 28.08.2018 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014; зобовязати старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдулу Р.В. поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014.

В обґрунтування скарги вказує, що з 1.09.2005 року по 06.12. 2013 року він працював начальником охорони сторожової відділу економічної безпеки на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», однак наказом № 655-ок від 06.12.2013 був звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників. 18.07.2014 року рішенням Артемівського міськрайонного суду, залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 22.03.2016 року, було поновлено його в займаній посаді з 06.12.2013 року та стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 699 грн. 95 коп. Боржник ПАТ «ЧВК» відмовився виконувати рішення суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому в цій частині рішення суду перебуває на виконанні в Бахмутському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (виконавчий лист № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданий Артемівським міськрайонним судом 21.06.2016 року). Рекомендованим листом з ДВС була відправлена 28.08.2018 року вих. №41595 постанова старшого державного виконавця Абдули Р.В. про закінчення виконавчого провадження від 28.08.2018 року, в якій вказано, що державним виконавцем виконавче провадження з примусового виконання рішення закінчено. З вказаною постановою старшого державного виконавця він не згоден, вважаю її не законною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що на виконання рішення Артемівського міськрайонного суду від 18.07.2014 року ним у строки, визначені ст. 12 закону «Про виконавче провадження», був предявлений до виконання до Бахмутської МРВ ДВС виконавчий документ № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданий Артемівським міськрайонним судом 21.06.2016 року. 21.11.2017 року на підставі п.9 ч.1 ст.40 закону України «Про виконавче провадження», постановою старшого державного виконавця Абдули Р.В. виконання рішення закінчене у звязку з фактичним виконанням рішення суду щодо сплати боргу в повному обсязі. Не погоджуючись з цією постановою, він подав скаргу, та ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 13.03.2018 року, заяву про скасування постанови старшого державного виконавця Абдули Р.В. про закінчення виконавчого провадження скасовано, зобовязано старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ОСОБА_2 поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц , 2/219/723/2014. Вважає, що його провини в не предявленні до виконання виконавчого листа після відновлення провадження немає, оскільки державний виконавець не повернув йому виконавчий документ, та не повідомив про відновлення виконавчого провадження.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Старший державний виконавець Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдула Р.В. в судове засідання також не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності, заявлені вимоги ОСОБА_1 не визнав та заперечував проти їх задоволення.

та подав письмові заперечення на скаргу. Просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 54898918 по виконавчому листу виданому Артемівським мімькрайонним судом 16.08.2017 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 551 грн. 20 коп., по вищевказаному виконавчому провадженню проводяться дії примусового виконання рішення. Також просив розглянути справу без участі представника відділу.

Боржник у виконавчому провадженні ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги належним чином, у судове засідання не з'явився та про поважні причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали та обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи установлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2014 року, яке набрало законної сили 23.03.2016 року, у цивільній справі № 219/10806/2013-ц (провадження № 2/219/723/2014) стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 699 грн. 95 коп. за виключенням виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю при наявності документального підтвердження виплати цієї допомоги.

21.06.2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист № 219/10806/2013-ц (провадження № 2/219/723/2014) про стягнення з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку 21 699 грн. 95 коп. для предявлення його для примусового виконання (а. с. 30).

Старшим державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдулою Р.В. 19.08.2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54540220 на підставі виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданого 21.06.2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області (а. с. 29). Однак, 21.11.2017 року старший державний виконавець Абдула Р.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 54540220 у звязку зі сплатою ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» боргу в розмірі 21 699 грн. 95 коп. в повному обсязі, яка 21.11.2017 року за вих. № 42941 була направлена для відома ОСОБА_1 (а. с. 177-178).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2018 року, яка була залишена без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 23.05.2018 року, дії старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдули Р.В. щодо винесення постанови від 21.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014 визнано протиправними, скасовано постанову від 21.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження та зобовязано старшого державного виконавця Абдулу Р.В. поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014.

Згідно ч.3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, в тому числі передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті (виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

28.08.2018 року ОСОБА_1 була надіслана постанова старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдули Р.В. про закінчення виконавчого провадження № 54540220 від 28.08.2018 року на підставі п.13 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - непредявлення виконавчого документа до виконання (згідно супровідного листа за вих. № 41595) (а. с. 174-176).

У судовому засіданні встановлено, що після вступу в законну силу ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2018 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.11.2017 року, державний виконавець Абдула Р.В., в порушення вимог ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомив ОСОБА_1 про відновлення виконавчого провадження, таким чином позбавивши останнього у встановлений термін повторно подати виконавчий лист на виконання.

Державним виконавцем не було надано суду ніяких доказів на спростування вказаних обставин.

Крім того, виконавчий документ № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданий Артемівським міськрайонним судом 21.06.2016 року не був повернутий ОСОБА_1 після винесення постанови від 21.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження. За таких обставин, у стягувача був відсутній обовязок предявити виконавчий лист до виконання в місячний термін з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження для подальшого виконання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця є неправомірними, постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 219/10806/2013-ц підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду.

Згідно з ч.1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 28 січня 2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року та ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених випадках - на приватних виконавців.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців відповідно до ч.1 ст.3 цього Закону є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Отже, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання дій старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання дій старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдули Р.В. щодо винесення постанови від 28.08.2018 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданого 21.06.2016 року Артемівським міськрайонним судом.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдули Р.В. від 28.08.2018 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданого 21.06.2016 року Артемівським міськрайонним судом.

Зобовязати старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Абдулу Р.В. поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 219/10806/2013-ц, 2/219/723/2014, виданого 21.06.2016 року Артемівським міськрайонним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Харченко