Провадження № 22-ц/772/1089/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач :Медяний В. М.
УХВАЛА

07 травня 2018 рокуСправа № 127/18496/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі судді Медяного В.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до директора департаменту архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним будівельного паспорта, припинення самоправства, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобовязання вчинити дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та змісту п. 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року подану апеляційну скаргу залишено без руху в звязку із невідповідністю вимогам ст. 356 ЦПК України, надано строк для усунення недоліків та сплати судового збору.

На виконання ухвали апеляційного суду ОСОБА_2 подала до суду «апеляційне виконання вимог», зазначивши аналогічний перелік осіб, що й у попередній редакції апеляційної скарги, та додавши одну копію зазначеного документа.

В поданому «апеляційному виконанні вимог» ОСОБА_2 підтримала свої вимоги, викладені в попередній редакції апеляційної скарги, поданої 16 квітня 2018 року та просила звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на хворобливий стан здоровя і необхідність дороговартісного обстеження та лікування.

Так, ч. 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року зі змінами.

Положенням ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч.1). Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2).

Як вбачається, даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону №3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_2 надала ксерокопії пенсійного посвідчення № 80/8090, посвідчення серія С № 081642, предявник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, виписки із медичної картки стаціонарного хворого та газетної публікації.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним будівельного паспорта, припинення самоправства, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобовязання вчинити дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відтак дана справа не є такою, що пов'язана з порушенням гарантій соціального захисту позивача як члена сімї загиблих (померлих) ветеранів війни.

При зверненні з клопотанням про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2 не надано належних доказів які б свідчили про вжиття нею всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, а надані нею документи не є підтвердженням того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі та не можуть бути підставою для звільнення від його сплати.

Водночас, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За таких обставин, слід відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відтак, апелянту слід виконати вимоги щодо сплати судового збору в розмірі 4800 грн. розрахунок, якого та реквізити для сплати наведено в ухвалі Апеляійного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки, апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, а недоліки апелянтом повністю усунуті не були, відповідно до ст. 357 ЦПК України до неї слід застосувати правила ст.185 цього Кодексу, залишивши її без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 повторно залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом пяти днів з дня вручення ухвали.

У разі невиконання зазначених вимог суду, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: