Справа № 459/3080/17 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/1785/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на його користь 23 782,49 доларів США заборгованості по відсотках та 15 319,46 доларів США пені за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3, було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №BL3941 та додаткову угоду до нього, за умовами яких відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, які зобов»язувалась повернути зі сплатою 14,00 % річних за користування кредитними коштами. Однак відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.05.2012 року з неї на користь банку 295 173,79 грн. заборгованості за кредитним договором. І оскільки згадане рішення суду ОСОБА_3 виконала лише 03.10.2017 року, ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути заборгованість по відсотках і пені, яка склалася в період з дня ухвалення рішення суду до моменту фактичного його виконання.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої по АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» ( МФО 322001, р/р №2458) заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL3941 та додатковою угодою № BL3941/ BL3941-KL+ у сумі 12 797 (дванадцять тисяч сімсот девяносто сім) доларів США 42 центи, що згідно курсу НБУ станом на день винесення рішення еквівалентно 335 676 (триста тридцять пять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 32 коп. В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої по АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» ( МФО 322001, р/р №2458) сплачений судовий збір у розмірі 5 082,71 (пять тисяч вісімдесят два) грн. 71 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, представник ОСОБА_3.

Вапеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням фактичних обставин справи. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що банк звернувся до позичальника з листом-вимогою про дострокове повернення суми кредиту у термін до 31.05.2011 року, чим фактично змінив строки виконання зобовязань за укладеними між ними правочинами. Крім того, зазначає, що відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.05.2012 року задоволено позов банку та вирішено стягнути з ОСОБА_3 достроково заборгованість за кредитним договором №BL 3941 та додатковою угодою до нього №BL3941/BL3941-KL+від 08.05.2008р. у сумі 295173, 79 грн., яке виконано відповідачем в повному обсязі, а відтак судом не враховано, що кредитні зобовязання, між ними припинились з дати звернення банком до відповідача про дострокове виконання зобовязань. Апелянт вважає, що ухваливши оскаржуване рішення про стягнення з відповідача відсотків та пені за користування кредитними коштами, суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам у справі. Крім того, покликається на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не перевірив підставності нарахування процентів за ставкою 15,25 річних, оскільки сам позивач у позовній заяві вказував, що за користування кредитними коштами встановлювалась процентна ставка 14% річних. Також звертає увагу апеляційного суду, на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні його заяви про застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки у розрахунку кредитної заборгованості позивач вказував строк дії договору з 08.05.2008 року до 31.05.2011 року, а звернувся до суду із позовом лише в листопаді 2017 року. Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати за подання ним апеляційної скарги покласти на позивача.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про дострокове стягнення кредиту, яке ухвалене до спливу строку дії договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України до часу фактичного виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL3941 (далі генеральний договір) та Додаткову угоду № BL3941/ BL3941-KL + до даного договору (далі Індивідуальна угода).

Згідно з п.1 Індивідуальної угоди банк зобов»язується встановити ліміт позичальнику за кредитною лінією в сумі 30000.00 дол. США, а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитною лінією в порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді.

Пунктом 5.1 цієї угоди сторони визначили, що за використання кредитних коштів у межах ліміту кредитної лінії та строку кредитування, встановлених цією індивідуальною угодою, встановлюється процентна ставка у розмірі 14%

Також пунктом 5.2 угоди передбачено, що при порушенні позичальником будь - якого із зобов»язань за договором позичальник сплачує банкові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв»язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, у ОСОБА_3 склалася заборгованість по сплаті кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами, нарахованої пені, що було підставою для звернення ПАТ «Універсал Банк» з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.02.2012 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто достроково 295173.79 грн. кредитної заборгованості станом на 29.08.2011 року, яка складалася, в тому числі і з тіла кредиту, кінцевий термін сплати якого ще не настав.

Копією постанови державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 10.10.2017 року про закінчення виконавчого провадження підтверджується, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, виконаний боржником 03.10.2017 року.

Станом на 05.09.2017 року загальна заборгованість ОСОБА_3 складала 39101.95 дол. США, з яких: 23782.49 дол. США заборгованість по відсотках; 15319.46 дол. США пеня, які були нараховані позивачем за період з дня ухвалення рішення Червоноградським міським судом Львівської області від 25.02.2012 року до моменту виконання ОСОБА_3 цього рішення, тобто, до 03.10.2017 року, і які просить ПАТ «Універсал Банк» стягнути з боржника за даним позовом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Універсал Банк» посилався на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

Такі обґрунтування позовних вимог колегія суддів вважає безпідставними з врахуванням наступних висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13 ц, провадження №14-154 цс 18).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.. 611 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» зверталося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_3, і рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.02.2012 року, яке було виконане боржником 03.10.2017 року, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто достроково 295173.79 грн. кредитної заборгованості станом на 29.08.2011 року, яка складалася, в тому числі і з тіла кредиту, кінцевий термін сплати якого ще не настав.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов»язання щодо строку дії кредитного договору, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, порядку спалти процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч.1 ст. 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»яання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

У постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13 ц, провадження №14-154 цс 18), Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред»явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов»язання, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів на неустойки.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду у згаданій вище постанові зробила висновок про те, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж дії строку кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред»явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором процента за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки просторочення виконання грошового зобов»язання.

Зважаючи на те, що ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути відсотки за користування кредитними коштами та пеню, нарахованими після ухвалення Червоноградським міським судом Львівської області 25.05.2012 року до дня фактичного виконання боржником рішення суду, 03.10.2017 року, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13 ц, провадження №14-154 цс 18), колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» слід відмовити, оскільки звернення позивача до суду про дострокове стягнення кредиту припинило право ПАТ «Універсал Банк» нараховувати та стягувати відсотки за користування кредитними коштами та пеню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2018 року слід скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 7624.06 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанову складено 08.11.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.