Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 616/293/17-ц

провадження № 61-9772 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонере товариства «Підсереднє»;

відповідач - ОСОБА_4;

представник відповідача - ОСОБА_5;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області у складі судді Нестайка Ю. В. від 15 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Карімової Л. В., Пилипчук Н. П., Яцини В. Б., від 21 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року публічне акціонере товариства «Підсереднє» (далі - ПАТ «Підсереднє») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що 1 січня 2007 року між товариством та ОСОБА_4 було укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки площею 6,0250 га, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, строком на 10 років. Державну реєстрацію вказаного договору оренди було здійснено 21 листопада 2007 року. Зазначало, що всупереч умов вказаного договору 15 березня 2017 року представники ОСОБА_4 почали проводи геодезичні роботи на орендованій земельній ділянці, закопуючи у землю дерев'яні кілки, після чого відповідач засіяв земельну ділянку насінням соняшнику. Товариство вважало, що відповідач не мав права вчиняти вищевказані дії, оскільки строк дії договору оренди згідно його умов не закінчився, так як договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року позов ПАТ «Підсереднє» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди орендареві - ПАТ «Підсереднє» - у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_4 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 6,0250 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 1 січня 2007 року, зареєстрованого у Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 21 листопада 2007 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ПАТ «Підсереднє», суд першої інстанції виходив із того, що укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 1 січня 2017 року є чинним, діями відповідача порушуються право позивача на користування орендованою земельною ділянкою, яке підлягає захисту.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року - без змін.

Погоджуючись із рішенням районного суду, апеляційний суд виходив із того, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається після набрання ним чинності, яким є дата його державної реєстрації, а не з моменту його укладання, а тому діями відповідача порушуються права позивача.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, провадження у справі закрити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували його доводів про те, що договір оренди земельної ділянки від 1 січня 2007 року діє з моменту його укладання, оскільки позивач фактично користувався землею 10 років, як це передбачено договором, і вже після закінчення цього строку відповідач почав використовувати її у власних цілях. При цьому вказував про те, що ПАТ «Підсереднє» таємно від нього протягом десяти місяців свідомо ухилялося від державної реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки. Ухвалюючи судові рішення про задоволення позову, суди фактично позбавили його на одинадцять місяців права мирно володіти та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 41 спірного договору оренди земельної ділянки від 1 січня 2007 року сторони передбачили, що цей договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов до правильного висновку про те, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається після набрання ним чинності, тобто державної реєстрації, а не з моменту його укладання, а тому діями відповідача порушуються право позивача на користування орендованою земельною ділянкою, яке підлягає захисту. При цьому відповідач, укладаючи 1 січня 2007 року договір оренди земельної ділянки, добровільно погодився з його умовами, що відповідає принципу свободи договору (статті 3, 627 ЦК України).

Доводи касаційної скарги про те, що товариство таємно від орендодавця протягом десяти місяців свідомо ухилялося від державної реєстрації договору оренди земельної ділянки безпідставні, так як реєстрація цього договору відбувалась у порядку, який визначений рішенням науково-технічною радою від 9 червня 2004 року Державного комітету України по земельних ресурсах. Крім того, зазначене не змінює дату набрання договору оренди чинності і строку його дії.

Посилання касаційної скарги на порушення судом його права власності, що передбачене статтею 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод безпідставні, так як суди вирішили спір відповідно до вимог закону та умов договору, підписаного та узгодженого саме ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк