Справа № 456/2445/17
Провадження № 2/456/277/2018
РІШЕННЯ

іменем України

12 квітня 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

з участю: секретаря Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду та, уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 158865,70 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову покликалась на те, що 21.02.2017 року близько 16 год. 30 хв. в;м. Стрий Львівської області, на перехресті вул. Дрогобицька-Вокзальна-Грабовецька, її транспортний засіб марки «Нісан Тіана» д.н.з. НОМЕР_1, було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу марки «ОСОБА_3 Віто», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухаючись по другорядній дорозі вул. Дрогобицька, не надав дорогу транспортному засобу марки «Нісан Тіана», який рухався по головній, дордзі даним перехрестям назустріч із сторони вул. Дрогобицька в напрямку вул.. Вокзальна, внаслідок чого відбулося зіткнення, та обидва транспортні засоби отримали технічні пошкодження, позивачка ж отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я та з місця ДТП була забрана каретою ШМД.

Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017 року по справі № 456/816/17 відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП, визнаний винним у скоєнні даної дорожньо- транспортної пригоди. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення, а постанову судді Стрийського міськрайонного, суду Львівської області від 05.04.2017 року без змін.

Внаслідок ДТП позивачці завдано матеріальну шкоду внаслідок пошкодження її автомобіля «Нісан Тіана» завдано матеріальну шкоду, розмір якої відповідно до висновку №18/17 що викладений в експертному автотоварознавчому дослідженні становить 206365,70 грн. Крім того, вартість послуг по оцінці розміру матеріальної шкоди 2500 грн. Однак, СК «ТАС» виплачено в користь ОСОБА_1 50000 грн. відшкодування матеріального збитку, тому сума матеріальної шкоди, яку позивачка просить стягнути зменшена на цю суму та становить 158865,70 грн.

Також позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що діями відповідача, спрямованими на умисну невиплату відшкодування, завдало мені значної моральної шкоди, вона була змушена неодноразово звертатись з проханням виплатити кошти за завдану шкоду хоча по сьогоднішній день відшкодування так і не виплачено. В зв'язку з невиплатою коштів, вона не має можливості провести ремонт автомобіля, змушена використовувати чужі транспортні засоби (в тому числі позичати, брати в оренду), що в сукупності порушило право, на законне володіння та користування майном. Крім того, внаслідок таких дій відповідача вона змушена була приймати заспокійливі, оскільки отримала психологічної травми, не могла спокійно спати, погіршились відносини в сім'ї, що також зумовилось з постійним і переживанням. Розмір компенсації оцінила в сумі 20000 грн.

Ухвалою судді від 30 серпня 2017 року відкрито провадження в справі.

Позивач та її представник ОСОБА_4І, в судове засідання нез?явились, позивач подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала.

Відповідач повторно (щодо судових засідань 14.03.2018р. та 12.04.2018р.) подав заяву про відкладення судового засідання у зв?язку з зайнятістю його представника ОСОБА_5 Виходячи з положень ч.2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає правильним розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, зважаючи на нележне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про те, що позов слід задоволити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

ВСУ у справі 6-2808цс15 зазначив наступне «При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.».

Згідно п. 14 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017 року по справі № 456/816/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні 21.02.2017 року близько 16 год. 30 хв. в;м. Стрий Львівської області, на перехресті вул. Дрогобицька-Вокзальна-Грабовецька ДТП, внаслідо якого було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 марки «Нісан Тіана» д.н.з. НОМЕР_1. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення, а постанову судді Стрийського міськрайонного, суду Львівської області від 05.04.2017 року без змін.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду в питанні, того, що мала місце подія ДТП, яка вчинена з вини ОСОБА_2 в силу ч.6 ст.82 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.5).

Отже, в даному випадку шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, та така, згідно ст.1188 ЦК України, як завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 31.03.2017р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 внаслідок ДТП від 21.02.2017р. становить 206365,70 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля на момент огляду, в цінах на дату ДТП 128474,72 грн. Вартість відновлювального ремонту та збитку, завданого власнику автомобіля не перевищує ринкової вартості автомобіля (577593,10 грн.), а отже ремонт є економічно доцільним.

Як ствердила позивачка в заяві про зменшення позовних вимог, СК «ТАС» виплачено їй 50000 грн. страхового відшкодування завданого внаслідок ДТП матеріального збитку.

Отже, оскільки ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, така, згідно ст.1188 ЦК України, як завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, розмір завданої шкоди (вартість відновлювального ремонту) та становить 206365,70 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3). Оскільки 50000 грн. на користь позивачки сплачено страховиком СК «ТАС», слід стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою 156365,70 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна,неможливістю продовження, активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, фізичних страждань.

Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно виписки №1492 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1, госпіталізація 21.02.2017р., виписка 24.02.2017р., діагноз струс головного мозку, забій мяких тканин голови, їй призначено рекомендації нагляд невропатолога, мрт головного мозку.

Суд приходить до висновку, що позивачці - потерпілій ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв?язку з пошкодженням її майна, фізичними стражданнями. Однак, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках тавимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації в грошовому еквіваленті відповідає сумі в 5000 грн.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2500,00 грн. на залучення експерта сплачені згідно рахунку №18/17 від 31.03.2017р., що підтверджено квитанцією від 03.04.2017р. (а.с. 13) та 2088,66 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції №18138720 від 22.08.2017р.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167,1172,1187,1188 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 12.04.1961р. народження, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4, жительки м.Стрий Львівської області, вул. Головацького, 33), 158865 (сто п?ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят п?ять) грн. 75 коп. матеріальної шкоди, 5000 (пять тисяч) грн. моральної шкоди, 4588 (чотири тисячі п?ятсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий-суддя ОСОБА_6