Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 321/1540/17Головуючий у 1-й інстанції Кравченко Н.О.
Пр. № 22-ц/778/1540/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 16 квітня 2013 року, вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею. Підставою звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів послугувало те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка перебуває на повному її утриманні.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року (а.с. 21-23) позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 грудня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 у прибуток держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у розмірі місячної плати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 28-29) просив рішення суду першої змінити в частині розміру стягнених аліментів, встановивши їх у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

23 лютого 2018 року дана справа надійшла до апеляційного суду (а.с. 40).

В автоматизованому порядку визначений склад колегії суддів апеляційного суду у цій справі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 41).

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, тому апеляційний суд має керуватись його нормами при апеляційному перегляді цієї справи.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27 лютого 2018 року (а.с. 42), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (а.с.44).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 березня 2018 року (а.с. 42) позивачу ОСОБА_3 встановлювався строк для надання можливого відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача - п'ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Копія цієї ухвали надсилалась для відома позивачу ОСОБА_3 (а.с.43), яку остання отримала 10 березня 2018 року (поштове повідомлення а.с. 45).

Однак, позивач ОСОБА_3 своїм правом не скористалась та у встановлений апеляційним судом строк не надала апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Таким чином, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 і лише в оскаржуємій частині.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право …змінити рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для зміни судового рішення …є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст.180, 182, 183 СК України, ст.ст. 60, 88, 130, 208-209, 212-217 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі у повному обсязі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції можна погодитись лише частково з наступних підстав.

При перевірці законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017 року, оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалено вже після набрання чинності цією редакцією Кодексу (22 січня 2018 року).

Вбачається, що мають місце описки в рішенні суду першої інстанції в частині посилання на статті ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно.

Оскільки, з 15.12.2017 року набрав ЦПК України в новій редакції, якою керувався суд першої інстанції при ухваленні рішення суду у цій справі, зокрема: ст. 80, 141, 189, 258, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України.

Описки в оскаржуємому рішенні суду першої інстанції у цій справі не можуть бути підставою для скасування останнього апеляційним судом, а можуть бути виправлені у подальшому судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою осіб, які беруть участь у справі, в порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу вимог ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, 1. судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; 2. законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.3. судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; 4. при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; 5 обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; 6. якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно із ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині відповідає лише частково.

Так, суд першої інстанції у цій справі правильно встановив, що в силу вимог ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України позивач ОСОБА_3, як матір, з якою проживає малолітня дитина та на утриманні якої остання знаходиться, має право у цій справі на стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 грудня 2017 року.

Навіть, враховуючи, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року було розірвано шлюб сторін цієї справи, копія якого надавалась відповідачем ОСОБА_2 суду першої інстанції у судовому засіданні (а.с. 18) та була досліджена судом першої інстанції.

Оскільки, в силу вимог ст. 141 ч. 2 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини … не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Крім того, як правильно встановив суд першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі не надав доказів того, що він перестав бути батьком дитини (рішення суду про скасування усиновлення тощо).

Проте, разом із тим, суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи при визначенні саме розміру аліментів на дитину у частці від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, зокрема не звернув належної уваги на те, що відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні у суді першої інстанції 22 січня 2018 року зазначав, що в нього є інша дитина на яку він платить кожен місяць 1200,00 грн., а тому він не може платити саме розмір аліментів на дитину в цій справі, який просить позивач в своєму позові, (що підтверджується журналом судового засідання суду першої інстанції а.с. 20), інша дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на яку з відповідача ОСОБА_2 вже стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2012 року в справі ЄУН № 0816/1742/2012 (а.с. 34-35).

Хоча, в силу вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому, суд першої інстанції мав враховувати при визначенні розміру аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини у цій справі, що ця дитина є вже другою, на першу дитину з відповідача вже стягуються аліменти за рішенням суду, а також у зв'язку із цим, майновий стан відповідача, а тому мав визначити розмір аліментів у цій справі у вигляді 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Оскільки, позивач ОСОБА_3 не надала суду першої інстанції у цій справі будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у цій справі у більшому розмірі, ніж 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 на час ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині офіційно не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості (а.с. 30), з нього вже стягуються аліменти за рішенням суду на іншу дитину (а.с. 34-35).

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, в силу вимог ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі, які можуть бути прийняті до уваги з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 є: довідка Михайлівського районного центру зайнятості від 10.01.2018 року відносно відповідача (а.с. 30), рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2012 року в справі ЄУН № 0816/1742/2012 (а.с. 34-35), рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року у справі ЄУН № 321/1209/2014 (а.с. 36-37), копія трудової книжки відповідача із останнім записом від 04.06.2014 року про його звільнення з роботи за власним бажанням (а.с. 38-39), які є письмовими доказами обставин, на які відповідач ОСОБА_2 посилався у суді першої інстанції в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі саме в частині розміру аліментів.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині слід змінити в частині розміру, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши останній з «1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно» до «1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно», але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Також в силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 у цій справі задоволено при вищевикладених обставинах, а позивач у цій справі ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору в силу вимог Закону України «Про судовий збір», судові витрати ОСОБА_2, пов'язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 1057,21 грн. (а.с. 27) слід компенсувати за рахунок держави.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз'яснити особам, які беруть участь у цій справі, що розмір аліментів, визначений судом за рішенням суду у цій справі на дитину, у подальшому може бути змінений за рішенням суду окремо від цієї справи за заявою стягувача чи платника аліментів за наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 368, 374 - 376, 381-384, п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити в частині розміру, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши останній з «1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно» до «1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно», але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Судові витрати ОСОБА_2, пов'язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 1057,21 грн. компенсувати за рахунок держави.

Касаційна скарга на постанову апеляційного суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюються з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.