18.04.2018431/6185/17/4990/2018
Справа № 431/6185/17
Провадження № 2/431/299/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( повний текст )

18 квітня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Воронкіна О.А.,

за участі секретаря Савкової Т.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства,

встановив:

Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з даною позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 15488,18 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що інспекцією на підставі матеріалів Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, внесених до ЄРДР № 0000065 від 23.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, постанови про закриття кримінального провадження від 11.11.2016 року, встановлено факт самовільної порубки 21 сухостійного дерева у лісосмузі ліворуч від вулиці Ярова села Малохатка Старобільського району Луганської області за межами населеного пункту громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що є порушенням природоохоронного законодавства. У відношенні відповідачів 28.11.2016 року було складено адміністративні протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 65 КУпАП та винесені постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення зазначеного вище правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. кожному, який ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно сплатили. Відповідач ОСОБА_3 адміністративний штраф не сплатив.

Інспекцією обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільної порубки 21 сухостійного дерева на підставі «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за № 665, який складає 20651,18 грн.

Інспекцією на адресу відповідачів було направлено претензію № 65 від 13.12.2016 року на добровільне відшкодування шкоди, завданої державі.

На адресу інспекції від громадянина ОСОБА_6 надійшла копія квитанції № 44 від 21.12.2016 року про сплату заподіяної державі шкоди на суму 5163,00 грн. Тобто ОСОБА_6 у добровільному порядку сплатив ? частину суми шкоди. У зв,язку із чим у інспекції позовні вимоги до ОСОБА_6 відсутні. На теперішній час залишок суми розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, який складає 15488,18 грн, відповідачами добровільно не сплачено. Тобто кожен відповідач повинен сплатити державі шкоду у розмірі 5162,73 грн.. Тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що в позовній заяві позивач зазначає, що кошти які необхідно стягнути з відповідачів на користь держави необхідно перерахувати на спеціальний фонд місцевого бюджету с. Малохатка Старобільського району Луганської області, хоча в документах, доданих позивачем до позовної заяви є довідка, в якій вказано, що на балансі сільської ради лісосмуги не значиться. Тобто з позовної заяви не зрозуміло, кому належить лісосмуга, в якій було здійснено порубку дерев і кому конкретно спричинені збитки. Крім того, позивач вказує, що збитки відповідачі повинні відшкодувати с. Малохатка, але жодним чином представників села до справи не залучено. Також до матеріалів справи позивачем у якості доказів долучені адміністративні протоколи і постанови про накладення адміністративного стягнення у відношенні відповідачів, які складені з порушенням норм адміністративного законодавства.

Представник позивача Державної екологічної інспекції у Луганській області ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що якщо лісосмуга ні за ким не закріплена, не перебуває у постійному користуванні, розташована на землях запасу, за межами населеного пункту, то її власниками залишається держава. Полезахисна лісосмуга, де відбулась вирубка дерев, на балансі Малохатської сільської ради не перебуває, та знаходиться за межами села Малохатка, але дане адміністративне правопорушення відбулось на території Малохатської сільської ради, тому заподіяна шкода відповідачами має бути сплачена на користь держави, що підлягає перерахуванню на балансовий рахунок спеціального фонду місцевого бюджету села Малохатка. Відтак, відповідачі зобов,язані відшкодувати завдані державі збитки на розподільчий рахунок Малохатської сільської ради Старобільського району, як органу, уповноваженого на розподіл вказаного відшкодування між бюджетами всіх рівнів. По-друге, щодо порушення строків притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності інспекція зазначає, що згідно ч.4 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Тому інспекцією було притягнуто відповідачів до адміністративної відповідальності в строк встановлений чинним законодавством України.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Статтею 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища. Таким центральним органом виконавчої влади, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275, є Державна екологічна інспекція України.

Державні екологічні інспекції в областях є територіальними органами Державної екологічної інспекції України, як діють у її складі і їй підпорядковується відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312, зареєстрованим в Мін'юсті України 04 вересня 2017 року за №1080/30948.

До компетенції Державної екологічної інспекції відповідно до ст.20-2 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» належить організація і здійснення державного контролю за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог природоохоронного законодавства. Згідно п. й) частини першої ст.20-2 вказаного Закону державна екологічна інспекція наділена повноваженнями виступати позивачем у судах.

Відповідно до п.3, 6, 7, 10 Розділу II «Функції Інспекції» Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312, зареєстрованим в Мін'юсті України 04 вересня 2017 року за №1080/30948, Держекоінспекція проводить перевірки (у тому числі документальні), складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням; розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції; вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах; складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом.

Згідно підпункту 9 пункту 2 Розділу II «Функції Інспекції» Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312, зареєстрованим в Мін'юсті України 04 вересня 2017 року за №1080/30948 Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, утримання і використання зелених насаджень.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Державній охороні і регулюванню використання на території України у відповідності до ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов'язані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, а також компенсувати шкоду, заподіяну негативним впливом на природне середовище.

Згідно вимог ст.40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в Порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п.3,4,5 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006р. №1045 видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 р. № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про рослинний світ» відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу.

Як вбачається зі ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідач несе зобов'язання відшкодувати збитки, заподіяні порушенням природоохоронного законодавства в повному обсязі.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Інспекцією на підставі матеріалів Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, внесених до ЄРДР № 0000065 від 23.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, постанови про закриття кримінального провадження від 11.11.2016 року, встановлено факт самовільної порубки 21 сухостійного дерева у лісосмузі ліворуч від вулиці Ярова села Малохатка Старобільського району Луганської області за межами населеного пункту громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що є порушенням природоохоронного законодавства. У відношенні відповідачів 28.11.2016 року було складено адміністративні протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 65 КУпАП та винесені постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення зазначеного вище правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. кожному, який ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно сплатили. Відповідач ОСОБА_3 адміністративний штраф не сплатив.

В поясненнях, наданих гр. ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 28.11.2016 року Державній екологічній інспекції у Луганській області вони визнали факт самовільної порубки сухостійних дерев.

Інспекцією обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільної порубки 21 сухостійного дерева на підставі «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за № 665, який складає 20651,18 грн.

Інспекцією на адресу відповідачів було направлено претензію № 65/01-03-19 від 13.12.2016 року на добровільне відшкодування шкоди, завданої державі.

На адресу інспекції від громадянина ОСОБА_6 надійшла копія квитанції № 44 від 21.12.2016 року про сплату заподіяної державі шкоди на суму 5163,00 грн. Тобто ОСОБА_6 у добровільному порядку сплатив ? частину суми шкоди. У зв,язку із чим у інспекції позовні вимоги до ОСОБА_6 відсутні. На теперішній час залишок суми розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, який складає 15488,18 грн., відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно не сплачено.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності підлягають зарахуванню до спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє обґрунтування при розгляді справи.

У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути судові витрати у справі у розмірі по 533,33 грн. з кожного.

На пiдставi ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 1166 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Державної екологічної інспекції у Луганській області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 15 488 (п,ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 18 копійок, які підлягають перерахуванню на балансовий рахунок № 0344 спеціального фонду місцевого бюджету села Малохатка Старобільського району Луганської області, , УДКСУ села Малохатка у Старобільському району Луганської області, код платежу за бюджетною класифікацією 24062100, банк одержувача УДКСУ в Луганській області, МФО 804013, з урахуванням пункту 7 частини 3 статті 29, пункту 4 статті 69-1 Бюджетного кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 533,33 грн. на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області, сплаченого при поданні даного позову (, р/р 1009 у ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 533,33 грн. на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області, сплаченого при поданні даного позову (, р/р 1009 у ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судовий збір у розмірі 533,33 грн. на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області, сплаченого при поданні даного позову (, р/р 1009 у ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.А.Воронкін