Справа № 405/8650/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Деревянко А.В.

розглянувши подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на неї виконавчим листом № 405/8650/14-ц, виданого 16.03.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу по договору позики в розмірі 160000 грн. та судових витрат в розмірі 1600 грн., а всього 161600 грн. та виконавчим листом № 404/1829/15-ц, виданого 09.02.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АЛЬФА БАНК» боргу по кредитному договору в розмірі 824942,11 грн. та судового збору у розмірі 3654,00 гривень. В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 5571326 щодо виконання виконавчого листа № 405/8650/14-ц та виконавче провадження № 50665501 щодо виконання виконавчого листа № 404/1829/15-ц. 19.02.2018 року виконавець виніс постанову про відкриття провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно, копію якої направлено сторонам. Рішення боржником не виконано, декларацію не надано. Згідно з інформацією, наданою на запити виконавця, майно, належне на праві власності боржнику, відсутнє. Виконавець неодноразово надсилав на адресу боржника виклики про явку до виконавця, однак боржник на виклики не з'являлась, про причини неявки не повідомляла. Зі слів стягувача, боржник ОСОБА_2 одержує доходи внаслідок неодноразових виїздів за кордон, однак кошти по рішенню не сплачує.

Зазначає, що на цей час рішення суду боржником не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення суду, тому виконавець просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що у задоволенні подання державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_1А про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання боржником зобовязань за виконавчими документами, слід відмовити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на виконанні Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області перебуває зведене виконавче провадження № 56201872 на виконання виконавчого листа № 405/8650/14-ц, виданого 16.03.2015 року Ленінським районним судом міста Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу по договору позики в розмірі 160000 грн. та судових витрат в розмірі 1600 грн., а всього 161600 грн. та з виконання виконавчого листа № 404/1829/15-ц, виданого 09.02.2016 року Кіровським районним судом міста Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АЛЬФА БАНК» боргу по кредитному договору в розмірі 824942,11 грн. та судового збору у розмірі 3654,00 грн., а всього 828,596,11 гривень.

Постановою державного виконавця Житньої В.А. від 16.04.2018 року обєднано виконавчі провадження № 5571326 (щодо виконання виконавчого листа № 405/8650/14-ц) та № 50665501 (щодо виконання виконавчого листа № 404/1829/15-ц) у зведене № 56201872.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 3 ст. 12 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в звязку з ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями, є обґрунтованим лише за умови вжиття виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що викликом державного виконавця від 04.04.2018 року боржника ОСОБА_2 зобовязано зявитися до державного виконавця та надати відповідні документи.

Крім того, суд звертає увагу, що до подання не були додані документи, які б свідчили про відсутність у боржника майна, на яке можна було б накласти арешт.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та остання ухиляється від його виконання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов'язків, а заявником не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на неї судовим рішенням обов'язків.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на неї зобовязань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає заявник є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого ст. 33 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем у поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобовязання. При цьому, заявником не доведено, яким чином застосовування до ОСОБА_2 за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може позначитися на виконанні покладених на неї зобовязань, і те, що зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Суд також звертає увагу, що зміст і форма подання державного виконавця нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Зокрема, в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну» вказано, що подання формується в автоматизованій системі виконавчого провадження на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Подання має обов'язково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань та у разі виконання зведеного виконавчого провадження - його номер в автоматизованій системі виконавчого провадження, реквізити виконавчих документів, що входять до зведеного виконавчого провадження, суми стягнення за кожним виконавчим документом, загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, тощо. У разі виконання зведеного виконавчого провадження до подання додається облікова картка на зведене виконавче провадження.

В порушення цих вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець сформував подання не на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Також подання не містить обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, номеру зведеного виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження, реквізитів виконавчих документів, що входять до зведеного виконавчого провадження, та облікової картки на зведене виконавче провадження.

На підставі ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на неї виконавчим листом № 405/8650/14-ц, виданого 16.03.2015 року Ленінським районним судом міста Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу по договору позики в розмірі 160000 грн. та судових витрат в розмірі 1600 грн., а всього 161600 грн. та виконавчим листом № 404/1829/15-ц, виданого 09.02.2016 року Кіровським районним судом міста Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АЛЬФА БАНК» боргу по кредитному договору в розмірі 824942,11 грн., а також 3654,00 грн. судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний