Справа № 2-2778/2010
Провадження № 6/645/220/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О. М.,

при секретарі Куркіні Д. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2018 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Своє подання приватний виконавець обґрунтовує наступним. На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження № 56878458 з виконання виконавчого листа № 2-2778/2010 року від 01.08.2013 року виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-702|1144|2008 від 12.09.2008 року у розмірі 395747 грн. 02 коп.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Враховуючи положення ст. 441 ЦПК України, а саме те, що суд розглядає подання виконавця негайно, суд вважає за можливе розглянути вказане подання за відсутністю сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження № 56878458 з виконання виконавчого листа № 2-2778/2010 року від 01.08.2013 року виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-702|1144|2008 від 12.09.2008 року у розмірі 395747 грн. 02 коп.

Так, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 від 29.07.2018 року було відкрито виконавче провадження № 878458 з виконання виконавчого листа № 2-2778/2010 року від 01.08.2013 року.

30.07.2018 року боржнику ОСОБА_2 було направлено рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, суду не надано даних щодо отримання боржником зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № 43117607 від 30.07.2018 року на запит про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію щодо ОСОБА_2 не знайдено.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № НОМЕР_1 від 30.07.2018 року на запит про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

За повідомленням Державної міграційної служби України, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії FН № 572964 від 18.08.2017 р. терміном дії до 18.08.2017 року, виданий органом 6390.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Частина 1 статті 153 ЦПК України, до якої відсилає частина 2 статті 441 ЦПК України, регламентуючи порядок вирішення подання державного виконавця про застосування тимчасового обмеження фізичної особи боржника у праві виїзду за межі України, передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Законом передбачено стислий строк (негайно, згідно ч.4 ст.441 ЦПК) для вирішення поставленого у поданні державного (приватного) виконавця питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а відтак саме на державного (приватного) виконавця законом покладено обовязок надати суду для ухвалення відповідного судового рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України достатній обсяг належних та допустимих доказів.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З аналізу приписів статті 76 ЦПК України у системному зв'язку з пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Надані приватним виконавцем ОСОБА_1 матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про отримання боржником кореспонденції, про вчинення ним умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього приватним виконавцем у звязку з примусовим виконання рішення суду.

Крім того, наявні в матеріалах справи копії документів, не вказують на ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на неї обов'язків судовим рішенням.

Заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов'язань та переховування від виконавчих органів, та взагалі отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 76, 153, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження права у виїзді за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя О. М. Мартинова