Справа № 373/1583/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Домантович О.П.

представника позивача Солнцевої О.В.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з нього 51 270 грн. 69 коп. завданої шкоди та 1 600 грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2016 контролерами Переяслав-Хмельницького районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго» проводилося обстеження електроустановок за адресою: АДРЕСА_1 в результаті якого було виявлено, що в порушення п. 3 та п. 42 Правил користування електричною енергією для населення відповідач користувався електричною енергією, не уклавши договір на користування електроенергією. Також було встановлено порушення схеми підключення лічильника: замінено однофазний електролічильник та трифазний без погодження з енергопостачальною організацією.

На підставі п. 53 вищевказаних Правил уповноваженими представниками позивача було складено акт про порушення, а відповідач був запрошений на засідання комісії по розгляду цього акту на 13.04.2016. В силу певних причин засідання комісії відбулося 26.07.2016 за результатами якого, на підставі п. 3.15 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією було складено протокол. За цим протоколом за самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку відповідачу було нараховано суму відшкодування в розмірі 51 270 грн. 69 коп.

Відповідач добровільно зазначену суму не сплатив, а тому просить стягнути її в примусовому порядку разом із понесеними судовим витратами.

В судовому засіданні представник позивача, викладені у позовній заяві обставини підтримала і просить позов задовольнити. Будь-яких інших належних та допустимих доказів не надала, предмет та підстав позову не змінювала і не уточнювала.

Відповідач та його представник позову не визнали і пояснили суду, що користувачем електроенергії і власником домоволодіння була покійна матір відповідача, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Підключення домоволодіння до електричної мережі відбувалося за її заявою працівниками відповідача. Було встановлено трифазного лічильника, котрий був опломбований, поміщений в металевий ящик. Пломби на лічильнику збереглися до цього часу. На підтвердження чого надають письмові докази. Також зазначили, що ні покійна матір відповідача, ні сам відповідач самовільно не змінювали прилад обліку: з однофазного на трифазний лічильник, сплачували відповідні послуги позивача. Після смерті матері відповідача, він здійснив оформлення спадкових прав лише на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Певний час не користувався в ньому електроенергією, оскільки проживає в іншому місці, але звернувся до позивача із заявою щодо перевірки правильності приладу обліку, оскільки мав сумнів в правильності обліку. Працівники позивача виявили невідповідність наявного у домоволодіння приладу обліку даним в своїй базі даних щодо споживачів і склали відповідний акт з яким він не погоджується, оскільки не здійснював порушень правил користування електроенергією: самовільно не змінював прилад обліку та не здійснював підключення до електричної мережі.

Після встановлення представниками позивача, поряд з існуючим лічильником ще одного лічильника, він сплачує відповідні послуги, заборгованості не має.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, судом було встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Статтею 27 цього Закону передбачено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику. Правопорушеннями в електроенергетиці, серед іншого, є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Методика розрахунку розміру шкоди, завданої енергопостачальнику внаслідок викрадення електроенергії, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Посилання позивача на те, що відповідач порушив п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, користуючись електроенергією без укладення договору на користування електричною енергією та порушив схему підключення лічильника, замінивши однофазний електролічильник на трифазний без погодження з енергопостачальною організацією, є безпідставним. Зазначена позивачем норма визначає обов'язки побутового споживача електроенергії, а не вказує на вид порушення.

Відповідно до п. 2 Правил користування електричною енергією для населення електрична мережа - підстанції, розподільні установки та електричні лінії, призначені для передачі та розподілу енергії, до яких безпосередньо приєднана електроустановка споживача, а самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Відповідальність побутового споживача електричної енергії передбачена п. 48 Правил. Зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Як вбачається із суті позовних вимог позивач вказує на те, що виявив в діях відповідача порушення цих Правил, що підтверджує Актом про порушення № К 028726 від 26.03.2016. Із вищевказаного Акту вбачається, що відповідач надав пояснення, що підключення домоволодіння до електромережі було здійснено 2003 року його матір'ю, всі платежі сплачувалися, він вступив в управління спадковим майном у 2015 році, сподіваючись, що всі документи оформлені.

Відповідно до п. 53 Правил Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє побутового споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Як вбачається із протоколу № 0203 від 06.04.2016 засідання комісії по розгляду акту № 028726 від 26.03.2016 про порушення Правил користування електроенергією відбулося саме 06.04.2016 у присутності відповідача, яка надав аналогічні пояснення, що і в самому Акті.

Проведення засідання такої комісії 06.04.2016 відносно відповідача не узгоджується із нормами п. 53 Правил, адже відбулося всього через 10 днів після складення Акту і аж ніяк не було дотримано вимогу Правил про повідомлення побутового споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Таким чином, даний Протокол було складено з порушенням Правил.

Проте, комісія вирішила повторно розглянути вищевказаний акт і наступне засідання відбулося 26.07.2016 за участю відповідача з дотриманням встановлених строків. На засіданні було прийнято рішення, що стало підставою для нарахування суми відшкодування завданих збитків.

Щодо суті позову, то суд не вбачає наявності в діях відповідача порушень Правил, адже позивачем не доведено факту самовільного встановлення відповідачем чи його матір'ю трифазного лічильника як приладу обліку без відповідного погодження. Наявність в базі даних позивача інформації про споживача та наявний у нього прилад обліку не може бути достовірним та належним доказом. Жодної технічної чи дозвільної документації щодо часу підключення домоволодіння до електромережі, що належало покійній матері відповідача та встановленого у ньому приладу обліку позивач суду не надав.

Відповідно до наявних у справі доказів 28.04.2014 за відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, на якій розміщене домоволодіння АДРЕСА_1. Даних про належність самого домоволодіння саме відповідачу справа не містить.

З показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що під час рейду нею, як контролером позивача, разом із іншими працівниками у домоволодінні АДРЕСА_1 було виявлено невідповідність приладу обліку: замість однофазного лічильника, як зазначено в базі даних, був встановлений трифазний електролічильник. Керівником рейдової бригади було прийнято рішення про складення акту про порушення. Лічильник був опломбований відтисковими пломбами за допомогою пломбіратора.

Свідок ОСОБА_8 дав аналогічні показання та додатково показав, що він був у складі такої рейдової бригади в якості майстра по заміні. В його службовому завданні було вказано, що споживач має однофазний прилад обліку, а в наявності був встановлений трифазний електролічильник. Номер лічильника не співпадав і він доповів про це керівнику, який прийняв рішення скласти акт про порушення. Прилад обліку був опломбований пластмасовими пломбами без номера, пломби мали певні умовні позначення. Визначити належність цих пломб він не зміг, оскільки за його період роботи він таких пломб не бачив. В архіві позивача він не знайшов документів на встановлення приладу обліку у помешканні відповідача. Переконавшись. що пломба не має клейма енергопостачальної організації, він в акті зазначив, що її взагалі немає.

Свідок ОСОБА_6, інспектор енергонагляду, зазначив про те, що він здійснював перевірку приладу обліку на вимогу відповідача в присутності представника позивача. За результатами такої перевірки склав відповідний акт. Лічильник механічний трифазний, знаходився в металевому ящику, автоматичний вимикач був опломбований пластмасовою пломбою, що мала позначення «31» і зовні нагадує пломбу енергопостачальної організації. Однофазного лічильника в домогосподарстві відповідача він не бачив. Технічної документації на трифазний лічильник не пред'явила жодна сторона спору. Видимого втручання в схему обліку не було встановлено.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, на які посилається позивач, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим права юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Деліктні зобов'язання, як і інші цивільно-правові зобов'язання, виникають за наявності юридичних фактів, пов'язаних із завданням шкоди, тобто деліктом. Оскільки деліктні зобов'язання містять відповідальність за завдану шкоду, то підстави виникнення деліктного зобов'язання збігаються з підставами деліктної відповідальності.

Визначаючи заходи деліктної відповідальності, законодавець виходить із принципу генерального делікту, згідно з яким завдання шкоди однією особою іншій є підставою виникнення обов'язку відшкодувати завдану шкоду. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.

Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то йдеться про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.

Таким чином, суд не вбачає в діях відповідача а) наявності шкоди; б) протиправної поведінки заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вини.

Відповідно до вимог ст. ст.12, 13 ЦПК України на позивача покладено обов'язок доказування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Представник позивача не довела в установлений законом спосіб правомірність своїх вимог, а тому в позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі п. п. 48,53 Правил користування електричною енергією для населення, ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 142, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2018.

Суддя О. І. Рева