ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 628/3278/16-ц

провадження № 22ц/818/514/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року у складі судді Шиховцової А.О.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № HAR0GK01270012, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 119 600, 00 грн. до 17 травня 2022 року, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором.

Зазначив, що щомісяця в період сплати ОСОБА_2 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Вказав, що банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

Зазначив, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 23 серпня 2016 року має заборгованість перед банком в розмірі 860707,17 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі - 107999,99 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 225 965,22 грн.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 19 344,00 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 507 397,96 грн.

Вказав, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 353 309,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 107 999,99 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом -225 965,22 грн.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 19 344,00 грн.

Зазначив, що в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № HAR0GK01270012 між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 18 травня 2007 року укладено договір поруки.

Вказав, що відповідно до пункту 5 договору поруки банком направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором, проте вона залишена без задоволення.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 353 309,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 107 999,99 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 225 965,22 грн.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 19 344,00 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту № HAR0GK01270012 від 18 травня 2007 року станом на 23 серпня 2016 року у розмірі 353 309, 21 грн. та судові витрати по 2649,82 грн. з кожного.

На вказане заочне рішення суду 30 січня 2018 року ОСОБА_3 подала заяву про його перегляд.

Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 08 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк«ПриватБанк» до неї.

Апеляційна скарга в оскаржуваній частині мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що без її відома з 01 лютого 2009 року збільшено відсоткову ставку за кредитним договором; що ОСОБА_2 здійснив останній платіж на погашення заборгованості 25 листопада 2008 року, проте, позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, на підставі чого порука припинилась.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. від 21 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів Пилипчук Н.П., Кругової С.С., Овсяннікової А.І. від 06 квітня 2018 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів Пилипчук Н.П., Кругової С.С., Маміної О.В. від 23 травня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №628/705/18-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

11 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_4 розподілено справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів Бурлака І.В., Кісь П.В., Яцина В.Б. від 16 жовтня 2018 року апеляційне провадження у справі поновлено та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, заочне рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № HAR0GK01270012, відповідно до якого він отримав кредит у вигляді встановленої кредитної лінії у розмірі 119 600, 00 грн. з метою купівлі квартири зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом до 17 травня 2022 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № HAR0GK01270012 між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 18 травня 2007 року укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язалася відповідати за зобов'язанням ОСОБА_2 у повному обсязі, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, та у солідарному порядку у випадку невиконання або неналежного виконання ним своїх обов'язків за кредитним договором.

Матеріали справи свідчать про те, що банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в користування, однак, ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.

У зв'язку з чим станом на 23 серпня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком склала - 860 707,17 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі - 107 999,99 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 225 965,22 грн.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 19 344,00 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 507 397,96 грн.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов'язків.

Пунктами 5, 6 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань.

Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги.

Матеріали справи свідчать про те, що таку вимогу банк направив боржнику та поручителю 01 вересня 2016 року. В цій вимозі зазначено, що боржники повинні погасити заборгованість у строк не пізніше п'яти календарних днів з дати отримання цього повідомлення. У разі невиконання таких дій банк вимагав повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нарахованих процентів та штрафних санкцій.

Однак, із матеріалів справи не вбачається, що боржники виконали вимогу банку.

У зв'язку з чим 19 вересня 2016 року банк звернувся до суду з позовною вимогою до боржника та поручителя.

Посилання ОСОБА_3 щодо того, що оскільки ОСОБА_2 сплатив останній платіж 25 листопада 2011 року, тому банк пропустив строк звернення з позовом до неї є безпідставними, виходячи з наступного.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-623цс17.

Матеріали справи свідчать про те, що в договорі поруки строк дії договору фактично не встановлено. 01 вересня 2016 року банк звернувся з вимогою до поручителя щодо погашення заборгованості протягом п'яти днів з дня отримання вимоги. Цією вимогою банк змінив строк дії кредитного договору. Ані боржник, ані поручитель вимогу банку не виконали, тому банк в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання звернувся до суду з позовною вимогою, зокрема, і до поручителя.

Твердження ОСОБА_3 щодо того, що оскільки банк в односторонньому порядку без її згоди змінив процентну ставку, в задоволенні позову банку необхідно відмовити є також безпідставними, виходячи з наступного.

Так, дійсно, відповідно до пункту 2.3.1 договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів України, а саме зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення цього договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Однак, доказів того, що ОСОБА_3 не отримувала такого письмового повідомлення, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення не оскаржувалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року в оскаржуваній частині- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.