Провадження № 2-з/761/628/2018
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2018 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення бору за договором позики.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 1 907 928,76 грн.

До суду разом з позовною заявою надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: позивач просить накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2 - на квартиру АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що відсутність заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказане майно відповідача, яке належить йому у відповідності до правовстановлюючих документів - унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення даного позову, оскільки в даному випадку позивач просить стягнути заборгованість з відповідача, яка станом на теперішній час, згідно розрахунку є чималою, при цьому, як зазначає заявник, боржник не здійснює жодних платежів в рахунок погашення вказаної заборгованості, чим порушує свої зобов'язання за спірним договором позики, адже, як вказує позивач, відповідач не збирається повертати вказану позику.

Вивчивши матеріали заяви та позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Згідно із ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України, передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Статтею 150 ч. 3 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз'яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, вбачається, що в даному випадку позивач просить накласти арешт на об'єкт нерухомості, в рахунок погашення наявної у відповідача заборгованості, при цьому, не надаючи відповідної оцінки вказаного майна, яка б підтверджувала, що його вартість не перевищує вказаної ціни позову.

Крім того, враховуючи, що з 2012 року діє реєстр прав на нерухоме майно, позивач не надав суду актуальної інформації про право власності відповідача на зазначений об'єкт нерухомості.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, підстави та предмет позову, а також те, що заявником не було доведено співмірність заявлених вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову і позовних вимог та не надано відповідних належних та допустимих доказів в обґрунтування викладених обставин, зокрема щодо вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - відхилити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г.Притула