ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 393/99/18

провадження № 22-ц/4809/154/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Черненка В.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Рачкелюка Ю.В. від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Вікторія», ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним, -

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,57 га, що розташована на території Інгуло-Кам'янської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області. У червні 2014 року на підставі усної домовленості з ОСОБА_2 з метою укладення договору оренди землі, вона передала їй правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку та оформила на її ім'я довіреність, відповідно до якої надала їй право на укладення договору оренди землі та отримання платежів за цим договором. 23 вересня 2017 року вона з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отримала відомості про те, що між нею та Фермерським господарством «Вікторія» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки. Згідно цих відомостей, орендна плата за вказаним договором, вноситься орендарем у формі та розмірі 7654,32 за рік, тобто не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на час проведення фактичного розрахунку, строк дії договору 49 років, з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду).

Про існування цього договору вона дізналася на початку травня 2017 року, після чого негайно скасувала довіреність видану на ім'я ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей від 03.05.2017 року. Примірник договору оренди землі вона не отримувала.

Також зазначає, що ОСОБА_2, від її імені, укладала договір оренди належній їй земельної ділянки з Фермерським господарством «Вікторія». Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є засновником Фермерського господарства «Вікторія», а отже і його членом.

Посилаючись на те, що укладаючи від її імені оспорюваний договір оренди землі з Фермерським господарством «Вікторія», ОСОБА_2 діяла в своїх інтересах, позивач просила визнати його недійсним.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 7,57 га, що розташована на території Інгуло-Кам'янської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області /а.с.11/.

Довіреністю від 17 червня 2014 року, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2, представляти її інтереси як власника вказаної земельної ділянки, зокрема: укласти договір оренди щодо цієї земельної ділянки та одержувати платежі у будь-якій формі, які передбачені умовами договору, укладеного відповідно до цієї довіреності /а.с.12/.

15 лютого 2017 року ОСОБА_2, від імені ОСОБА_1, на підставі зазначеної довіреності, уклала договір оренди землі з Фермерським господарством «Вікторія» в осіб голови ОСОБА_3 /а.с.27-30/. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно положень ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює. змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Статтею 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також, щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно із статутом Фермерського господарства «Вікторія», який діяв на час укладення оспорюваного правочину, ОСОБА_2 не була його засновником /а.с.38/.

Інших доказів, що ОСОБА_2 діяла у власних інтересах ОСОБА_1 не надала.

Необхідно також зазначити, що ОСОБА_1 ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не навела мотивів, з яких вважає, що укладення оспорюваного договору якимось чином порушило її права чи законні інтереси, що є необхідною умовою звернення до суду для захисту своїх прав.

Отже, посилання позивачки на те, що ОСОБА_2 укладаючи оспорюваний договір від її імені, діяла у власних інтересах, та порушила її права, не знайшли свого підтвердження, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Наведені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12.11.2018 року.

Головуючий:

Судді: