Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі договору дарування він є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1. В даному будинку зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відповідачі у справі. Вони більше 10 років як виїхали в Росію та не потребують житла в м. Біла Церква. Факт реєстрації відповідачів створює ряд незручностей для позивача як власника житла та перешкоджає йому оформити субсидію, а тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, були повідомлені за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, жодних клопотань чи заперечень суду не подали, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником житлового будинку з надвірними спорудами квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 10.03.1988 року .

Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім'ї № 2429 від 10.09.2018 року, в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані чотири особи: власник ОСОБА_1, малолітня ОСОБА_4, та зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачі по справі. (а.с.9).

Встановлено, що працівниками КП ЖЕК № 6 було складено акт від 10.09.2018 року в присутності позивача та сусідів, які проживають в будинку АДРЕСА_3, за підписом начальника ЖЕК №6. Згідно цього акту - ОСОБА_2, ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживають з 2007 року і по теперішній час.

Позивач суду пояснив, що з відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, його діти, які вже дорослі, після 2004 року поїхали до своєї матері в Росію де проживають й по теперішній час. Відповідачі не приймають жодної участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг та їх реєстрація в помешканні спричиняє незручності позивачу, додаткові витрати. Фактично в квартирі проживає він сам.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, яка з дитинства знайома з позивачем, суду показала, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, це діти позивача, які добровільно поїхали до матері та більше 10 років проживають в Москві, позивач проживає сам, а відповідачі іноді приїздять в гості.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проаналізувавши надані суду докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживають в квартирі АДРЕСА_1 більше року, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню помешкання, а тому суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житлом. Доказів які б спростовували зазначене не надано.

Позивач просив залишити судові витрати за собою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317,391,405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141,258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи нормами Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасникам справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяО. Я. Ярмола