Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2018 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що будучи з 6 червня 2008 року інвалідом по зору першої групи в 2012 році вона звернулася до оздоровчого центру в м. Київ вул. Комарова, 3б, для покращення стану здоров'я (лікування зору) та придбала прилад «Foot Energy» і терапевтичну систему «RT - 2050» у фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 Однак, після використання цих приладів стан здоров»я її погіршився, у зв»язку із чим вона поступила в лікарню. Вважає, що відповідачі продали їй продукцію неналежної якості та заборонену для реалізації. Просить із фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 стягнути солідарно 13545 грн., з яких 3545 грн. майнова шкода, та 10000 грн. моральна шкода.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримав із мотивів, викладених у ньому, та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, його представник ОСОБА_5 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти позову, вважає, що позиція позивача є помилковою, не відповідає обставинам справи, оскільки вона отримала два різних предмети у двох різних продавців, а просить стягнути шкоду солідарно, що не відповідає вимогам ЦК України. В 2012 році ОСОБА_1 придбала товар у ФОП ОСОБА_3, що підтверджується товарним чеком, однак з того часу остання не зверталась до нього з вимогою про несправність товару, його неналежну якість чи будь - які інші недоліки товару. Товар «Терапевтична система ЯТ 2050» не є лікувальним апаратом, що потребує певного роду ліцензування, а тому як товар, перебуває, у вільному продажі на всій території України, оскільки не перебуває у списку товарів, які вилучені з цивільного обороту. Норми Закону України «Про захист прав споживачів» на момент продажу ФОП ОСОБА_3 виконані в повній мірі та покупцем не оскаржувалися. Вважає, що ОСОБА_3 реалізував ОСОБА_1 товар належної якості. Позивачем не подано жодних даних про заподіяння цим товаром шкоди її життю та здоров»ю, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, оскільки він становить три роки з моменту продажу товару, а позивач з позовною заявою звернулася лише у 2017 році. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 у 2012 році придбала прилад «Foot Energy» та терапевтичну систему «RT - 2050» у фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4, вартість яких становить 3545 грн.

Відповідно до товарного чеку №722 від 25.07.2012 року ФОП ОСОБА_3 реалізував терапевтичну систему «RT - 2050» вартістю 1945 грн.

Сторони підтвердили, що ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбала терапевтичну систему «RT - 2050».

Із квитанції до прибуткового касового ордера від 20 жовтня 2009 року вбачається, що ФОП ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_1 1600 грн. за придбання нею зорового масажеру АНС - 733 («Foot Energy»). Цього ж дня ним видано ОСОБА_1 гарантійний талон.

Таким чином, з поданих позивачем доказів, встановлено, що вона придбала у ФОП ОСОБА_4 товар 20 жовтня 2009 року, а в ФОП ОСОБА_3 25 липня 2012 року.

Згідно з витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_4 з 28.12.2009 року та ФОП ОСОБА_3 з 18.06.2013 року припинили свою діяльність, як суб'єкти господарювання.

У ч.3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Зі змісту ст.1166 Цивільного кодексу України випливає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону (1023-12), що такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із роз'яснень, викладених в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вбачається, що до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Позивачем ОСОБА_1 гарантійного талону на терапевтичну систему «RT - 2050» суду не подано.

Відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про захист споживачів споживачів», якщо на продукцію не встановлено гарантійні строки або строк придатності, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги за умови, що недоліки було виявлено протягом двох років.

Крім того, позивачем не подано доказів про неякісний товар (терапевтичну систему «RT - 2050»), не долучено документа, який би свідчив, що саме при використанні цієї системи було завдано шкоду її життю та здоров'ю.

Аналогічно позивачем не доведено, що придбаний нею зоровий масажер АНС - 733 («Foot Energy») має недоліки, є неналежної якості та що при його використанні було завдано шкоду її життю та здоров»ю.

Суд критично оцінює поданий ОСОБА_1 епікриз про перебування на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні центральної міської лікарні м.Сніжне Донецької області з 25 серпня 2012 року по 7 вересня 2012 року на підтвердження її позовних вимог про відшкодування шкоди, оскільки зі змісту вказаного документа не вбачається, що стан її здоров»я погіршився внаслідок застосування терапевтичної системи «RT - 2050» та зорового масажеру АНС - 733.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач придбала товари неналежної якості, оскільки внаслідок їх застосування у неї погіршився стан здоров»я.

Доказів про те, що відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону позивач з часу придбання та використання придбаних нею товарів зверталась до відповідачів, із вимогами про несправність товару, його неналежну якість, чи наявність інших недоліків, останньою у позові не зазначено до суду не подано.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що відповідачі не вправі були їй реалізовувати терапевтичну систему «RT - 2050» та зоровий масажер АНС - 733, які не зареєстровані у встановленому законодавством порядку, не внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, оскільки нею не підтверджено, що відповідачі, реалізовуючи їй зазначений товар діяли як підприємці, які здійснювали господарську діяльність з медичної практики і у зв»язку із цим продали їй такий товар.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 не доведено заподіяння їй відповідачами фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 шкоди внаслідок придбання товарів неналежної якості та заборонених до застосування на території України їх як медичної техніки та виробів медичного призначення, її права відповідачами не порушені, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 у відзиві на позов просить застосувати при вирішенні даного спору вимоги позовної давності, передбаченої ч.3, 4 ст.267 ЦК України, сплив якої, якщо про це заявляє сторона у справі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у його постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову, в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд, розглянувши вказану вимогу представника відповідача, вважає, що підстав для застосування позовної давності при вирішенні вказаного спору немає, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.12, 76-80, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.23,1166,1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 13 листопада 2018 року.

Суддя