ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 636/934/18

провадження № 22-ц/818/769/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 07 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Ковригіна О.С.,-

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що на підставі договору дарування від 15 лютого 2007 року їй на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1. Власником іншої ? частини квартири є відповідач ОСОБА_2 Посилаючись на те, що виділити частки квартири в натурі з технічної точки зору є неможливим, відповідач використовує спірне нерухоме майно в цілому, ОСОБА_1 просила на підставі ст. 364 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частини квартири у розмірі 150000 грн., припинити її право власності на вказану частину з дня отримання компенсації та визнати право власності на ? частину квартири за ОСОБА_2

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 07 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 150000 грн. Припинено право власності ОСОБА_1 на ? частину зазначеної квартири. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину зазначеної квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначила, що надана позивачем оцінка квартири від 18 січня 2018 року, на яку послався суд, здійснена без обстеження самої квартири, а ринкова вартість ? частини квартири відповідно до оцінки від 23 квітня 2018 року становить 80100 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договорів дарування від 15 лютого 2007 року та від 30 березня 2017 року відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належать по ? квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виділ в натурі частки із спільного нерухомого майна а також спільне користування ним є неможливими, а тому позивач має право на одержання від іншого співвласника грошової компенсації вартості своєї частки у розмірі 150000 грн.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду неможна.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Згідно з листом Чугуївського міжміського бюро технічної інвентаризації №3009 від 29 грудня 2017 року квартира є неподільною річчю.

Встановивши, що виділ належної позивачу частки в натурі є неможливим, ОСОБА_1 не користується спільним майном, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації.

Разом з тим, стягуючи грошову компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 150 000 грн., суд першої інстанції не врахував, що така вартість ? частини квартири визначена на підставі оцінки, здійсненої без обстеження квартири та без урахування її технічного стану.

Разом з тим, відповідно до висновку про вартість майна, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 від 23 квітня 2018 року, ринкова вартість ? частини квартири АДРЕСА_1 становить 80100 грн.

Зазначений висновок зроблений відповідно до вимог чинного законодавства, з виходом експерта для обстеження квартири, з урахуванням її незадовільного технічного стану.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що має бажання та матеріальну можливість сплатити грошову компенсацію у розмірі 80100 грн.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру грошової компенсації слід змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 80100 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 07 серпня 2018 року в частині визначення розміру грошової компенсації змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 80100 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова