_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6488/17
Провадження № 2/520/4445/18
УХВАЛА

02.05.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07), зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л, зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24, які зроблені в трудовій книжці, видачу дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними, зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору, стягнення з МТПЧ заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» та просить суд ухвалити рішення яким, у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_1 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу, також просить стягнути з МТПЧ у відшкодування моральної шкоди 704620 (сімсот чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 80 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року зазначену позовну заяву було повернуто позивачу.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року скасовано та матеріали справи направлені до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року було відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89р.р., видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовна заява була повернута позивачу.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року було скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Однак, при вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що 26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом аналогічного змісту (крім вимог про відшкодування моральної шкоди) в якому просить суд ухвалити рішення, яким у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_1 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальній позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. від 30 листопада 2017 відкрито провадження по зазначеній справі (цивільна справа №520/7376/17), розгляд справи триває.

Крім того, 17 липня 2017 року ОСОБА_1 знов звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом аналогічного змісту (крім вимог про відшкодування моральної шкоди) в якому просить суд ухвалити рішення, яким у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_1 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б. від 02 травня 2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеними вимогами (цивільна справа №520/8297/17). Розгляд справи призначено на 29 травня 2018 року.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При таких обставинах, та з урахуванням положень п. 3 ч.1 ст. 186 ЦПК України, враховуючи, що вже існує спір між тими самими сторонами, всі позовні вимоги, які заявлені ОСОБА_1 аналогічні за змістом (Прошу: у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_1 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновленні на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальній позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу), заявлені про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі в цій частині.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, ці вимоги слід залишити без руху, оскільки вони подані з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Як вбачається з тексту позовної заяви, розмір моральної шкоди позивачем визначений в розмірі 704620 (сімсот чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 80 копійок, судовий збір не сплачено.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимоги про стягнення моральної шкоди, в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень, які необхідно сплатити за реквізитами Київського районного суду міста Одеси (отримувач: УК у м. Одесі (Київський р-н), код отримувача 38016923, Банк отримувача - УК у м. Одесі, код банку отримувача 828011, рахунок №0005, Код класифікації доходів бюджету 22030101) та надати до суду оригінал платіжного документу.

Одночасно, на виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року, суд роз'яснює ОСОБА_1 його право на подачу заяви про відстрочення, розстрочення або зменшення судових витрат, згідно з положеннями ст.136 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст. ст.175,177,185,186 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів ОСОБА_1 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення ОСОБА_1 на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; визнання недійсними записів №№22-24, які зроблені в трудовій книжці ОСОБА_1, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видачу ОСОБА_1 дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 від 06.07.84 р. за ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; стягнення з МТПЧ на користь ОСОБА_1 заробітної плати, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди, позовну заяву, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз'яснити позивачу, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала, в частині залишення позову без руху, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала, в частині відмови у відкритті провадження, може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п'ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Огренич І. В.