Дата документу 04.12.2018 Справа № 310/8348/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/8348/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дністрян О.М.
Провадження № 22-ц/807/564/18 Суддя-доповідач Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року у справі за заявою Державної судової адміністрації України у особі представника Западні Ірини Василівни про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та виправлення помилки у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

Представник Державної судової адміністрації України Западня І.В. звернулася до суду з заявою про поновлення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа №310/8348/16-ц від 31.01.2017р., та внесення виправлень у зазначений виконавчий лист.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що 31.01.2017р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий лист у справі №310/8348/16-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору у сумі 551,20 грн.

Постановою головного державного виконавця Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь Головного ТУЮ у Донецькій області Чепурною Т.С. від 23.10.2017р. було винесено постанову про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з відсутністю даних про РНОКПП боржника).

Враховуючи велику завантаженість на стислі строки пред'явлення виконавчих документів про стягнення судового збору до виконання та недопущення збитків державного бюджету, просила поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого документу до виконання, а також виправити помилку у вказаному виконавчому листі.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Державна судова адміністрація України у особі представника Западні І.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою задовольнити заву, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню

За ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.01.2017р. було частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (Доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 09.12.2016р. і до повноліття дитини. Також стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с.20). Рішення суду набрало законної сили 31.01.2017р.

На виконання вищевказаного рішення суду, 31.01.2017р. Бердянським міськрайонним судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору у сумі 551,20 грн. (а.с.27)

Постановою головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного ТУЮ у Донецькій області Чепурною Т.С. від 23.10.2017р. було винесено постанову про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю даних РНОКПП боржника (а.с.55).

Згідно довідок Державної фіскальної служби України від 01.06.2017р. та від 23.07.2018р. надати реєстраційний номер облікової картки боржника ОСОБА_4 немає можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати (а.с.44,71).

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що помилкою у виконавчому документі є не зазначення реєстраційної картки платника податків або серія та номер паспорту, які є обов'язковими реквізитами.

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) визначені вимоги до виконавчого документа, згідно з яким у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника-фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Разом з тим, стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцеві право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження.

Таким чином, діючий Закон України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вживати всі можливі заходи для захисту інтересів стягувача, виконувати свою роботу своєчасно, неупереджено та ефективно; надає йому право самостійно одержувати інформацію для проведення виконавчих дій.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

У випадку, якщо громадянинові, який є стягувачем в виконавчому провадженні, повернуто виконавчий документ органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам, Закону України «Про виконавче провадження», такі дії державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Держана судова адміністрація не позбавлена права оскаржувати дії ВДВС у разі повернення виконавчого документу без виконання з причин відсутності реєстраційного (ідентифікаційного) номера платника податків - боржника.

Тож за таких обставин відмова суду першої інстанції у внесенні виправлень у виконавчий документ є правильною та оскаржуване рішення в цій частині не підлягає скасуванню.

Одночасно заявник в апеляційній сказі зазначає, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого листав до виконання.

Як вбачається з оскаржуваної узвали суду та матеріалів справи, суд першої інстанції взагалі не досліджував питання щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого документа на виконання.

У оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які зазначення як у описовій так і мотивувальній частині висновків щодо вирішення цього питання.

За таких обставин судова колегія позбавлена можливості ухвалити в цій частині нове рішення, питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення в справі.

За ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, а в частині вимог про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа на виконання питання підлягає вирішенню шляхом постановлення додаткового рішення в справі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 грудня 2018 року.

Головуючий: О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков