06.11.2018
Справа № 642/4239/18
Провадження № 4-с/642/33/18
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шлег К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця округу м. Києва ОСОБА_2 щодо визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії приватного виконавцявиконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 , де стягувачем є ОСОБА_3.

Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2017 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку). 20.12.2017 року було відкрито виконавче провадження № 55422564 за судовим наказом № 642/5812/17, виданим Ленінським районним судом м. Харкова 21.11.2017 року та зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно та повідомити про відповідальність за неподання декларації. Того ж дня приватним було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи та звернуто стягнення на доходи боржника, що він отримує у Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України у розмірі 25% від всіх видів заробітку (доходу). На підставі вказаних документів з нього проводилося стягнення аліментів у визначеному судом розмірі. 23.07.2018 року йому також було направлено Вимогу приватного виконавця, в якй він посилаючись на отримання ОСОБА_1 доходу від відчуження нерухомого майна в розмірі 170000 грн., на підставі судового наказу, вимагає сплатити грошові кошти на користь ОСОБА_3 в розмірі 42500 грн. Скаржник вважає, що зазначена Вимога є неправомірною, оскільки статтею 81 Сімейного кодексу України встановлено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів затверджується Кабінетом Міністрів України, а відповідна постанова Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 передбачає, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з інших видів заробітку. Однак зазначений перелік не містить такого виду доходу як дохід отриманий внаслідок відчуження майна.

Тому, скаржник просить суд визнати дії приватного виконавця неправомірними та просить зобовязати приватного виконавця усунити допущені ним порушення.

Скаржник ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції ,підтримали скаргу та просили суд задовольнити її вимоги, посилаючись на обставини, викладені у скарзі на дії приватного виконавця.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про слухання скарги повідомлені належним чином, заперечень на скаргу не надавали.

Приватний виконавець ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення скаржника та стягувача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх належність та допустимість, вважає, що вимоги скарги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до Судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2017 року зстягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 04.04.2003 рокународження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2017 року і до повноліття дитини.

Постановою приватного виконавця ОСОБА_7 від 20.12.2017 року відкрито виконавче провадження № 55422564.

В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем 20.12.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1

23.07.2018 року приватним виконавцем направлено ОСОБА_1 Вимогу приватного виконавця в якй він посилаючись на отримання ОСОБА_1 доходу від відчуження нерухомого майна в розмірі 170000 грн., на підставі судового наказу, вимагає сплатити грошові кошти на користь ОСОБА_3 в розмірі 42500 грн.

Згідно ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 81 Сімейного кодексу України, яка має визначати види доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, є бланкетною та для встановлення зазначеного переліку відсилає до постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (далі постанова КМУ №146 від 26 лютого 1993 року).

Так, п. 1 постанови КМУ №146 від 26 лютого 1993 року визначає, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

При цьому постановою КМУ №146 від 26 лютого 1993 року не передбачено такого виду доходу як «дохід отриманий від відчуження нерухомого майна», тим більш він не належить до переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачених даною постановою.

Статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

З системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що боржникам, які є працевлаштованими, отримують заробітну плату, стягнення аліментів провадиться з усіх видів їх заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, а заборгованість зі сплати аліментів визначається виходячи з фактичного заробітку, який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Судом встановлено, що Вимога від 23 липня 2018 року у виконавчому провадженні була винесена виконавцем, виключно, у звязку з отриманням скаржником доходу від продажу нерухомого майна .

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що скаржник є працюючою особою, отримує заробітну плату з якої проводиться стягнення аліментів, заборгованості зі сплати щомісячних аліментних платежів не має, враховуючи, що постановою КМУ №146 від 26 лютого 1993 року не передбачено такого виду доходу як «дохід отриманий від відчуження нерухомого майна» та він не належить до переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню в повному обсязі, а дії приватного виконавця щодо направлення Вимоги про перерахування грошових коштів стягувачу від продажу нерухомого майна, суперечать нормам чинного законодавства і є протиправними.

У звязку з чим суд вважає необхідним зобов»язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 відкликати Вимогу приватного виконавця від 23.07.2018 року у виконавчому провадженні № 55422564 до ОСОБА_1 щодо сплати грошових коштів на користь ОСОБА_3 у розмірі 42500 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 81, 180, 181, 183, 195 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ст. ст. 260-261,268, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця округу м. Києва ОСОБА_2 щодо визнання дій неправомірними задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 щодо вимоги до ОСОБА_1 сплатити грошові кошти на користь ОСОБА_3 у розмірі 42500 грн.

Зобов»язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 відкликати Вимогу приватного виконавця від 23.07.2018 року у виконавчому провадженні № 55422564 до ОСОБА_1 щодо сплати грошових коштів на користь ОСОБА_3 у розмірі 42500 грн

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду на період дії перехідних положень через суд першої інстанції шляхом подачі Апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Бородіна