АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/628/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 638/16252/15-ц за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року в складі судді Штих Т.В., -

встановив:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати укладений 26 травня 2014 року між ним та ОСОБА_3 договір підряду, стягнути з відповідача на його користь 60000 грн. авансового платежу та визнати за ним право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

У листопаді 2015 року Харківська міська рада звернулась до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в результаті здійснення ОСОБА_1 реконструкції торгівельних павільйонів утворилась нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 65,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вказана нерухоме майно є самочинним будівництвом, оскільки здійснено на земельній ділянці, яка у встановленому законом порядку відповідачу не надавалась, без затвердженого проекту та отримання відповідного дозволу, Харківська міська рада просила зобов'язати ОСОБА_1 знести за власний рахунок самовільно побудоване (реконструйоване) нежитлове приміщення літ. «А-1» загальною площею 65,1 кв. м., на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року позов ОСОБА_1 про розірвання договору підряду, стягнення коштів та визнання права власності залишено без розгляду.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року позов Харківської міської ради задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 знести самовільно побудовану (реконструйовану) нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 61,5 кв. м., на земельній ділянці по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 1218 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 17 серпня 2011 року після притягнення до відповідальності забудовника, Департамент містобудування, архітектури та земельних відносин письмово повинен повідомити забудовника про вимогу знести об'єкт побудований самочинно. Не виконавши цю умову та не надіславши на адресу ОСОБА_1 відповідне повідомлення Харківська міська рада не мала права вимагати від нього знесення об'єкту самочинного будівництва.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 22 травня 2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Кернес Я.А., за реєстраційними номерами № 148, № 149, № 150, належать торгівельні павільйони № 1, № 2, № 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, право власності на які як об'єкти нерухомого майна за продавцем зареєстровано не було.

В результаті проведених ОСОБА_1 будівельних робіт утворилась нежитлова будівля «А-1» загальною площею 65,1 кв.м. за вищевказаною адресою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно є об'єктом самочинного будівництва, яке здійснено без відповідного дозволу, затвердження проекту, на земельній ділянці, яка не була відведена у встановленому законом порядку, а тому пдлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила таке будівництво.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

За змістом статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК).

Відповідно до частини другою цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Одночасно за положеннями частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Як убачається із матеріалів справи, 05 червня 2017 року відділом самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради було складено акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0100 га, яким встановлено, що дана земельна ділянка не огороджена, використовується для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі з навісом (кафе, магазин). Земельна ділянка передана до запасу міста.

Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 91276515 від 06 липня 2017 убачається, що відомості про зареєстроване право власності на нерухоме майно, що розташоване в АДРЕСА_1 відсутні.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю здійснено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва, за результатами якої встановлено, що в приміщеннях будівлі літ. «А-1» розміщено магазин «Ковбасні вироби «Денвер», кафе та пункт обміну валют. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України відсутня інформація щодо об'єкта за вказаною адресою.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, встановивши, що будь-яке речове право на обєкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в місті Харкові, не зареєстроване, Харківською міською радою рішення про надання у власність або користування земельної ділянки за вказаною адресою не приймалось, жодні дозвільні документи на будівництво компетентними органами не видавались, ОСОБА_1 до Харківської міської ради з питань прийняття у встановленому законом порядку в експлуатацію вже збудованого приміщення не звертався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для зобов'язання відповідача знести об'єкт самочинного будівництва за власний рахунок.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем порушено порядок вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом, є безпідставними, оскільки жодних доказів звернення до компетентних органів з метою надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно відповідачем не надано.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова