Номер провадження: 22-ц/785/3283/18
Номер справи місцевого суду: 521/1074/17
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії:

головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Цюри Т.В., Сегеди С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, оплати за період вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року, -

встановив:

23 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, оплати за період вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Посилаючись на те, що вона до 19 грудня 2016 року працювала на посаді провідного інженера відділу землеоціночних робіт в Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Відповідно до Положення про Одеську регіональну філію ДП «Ценр державного земельного кадастру», затвердженого Наказом ДП «ЦДЗК» від 20 лютого 2009 року №67, філія є відокремленим структурним підрозділом ДП «Центр державного земельного кадастру», здійснює господарську діяльність від імені та в інтересах ДП «Ценр державного земельного кадастру». 19 грудня 2016 року курівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» повідомило позивачку про її звільнення за вчинення прогулу та відсутності на робочому місці понад три години без поважних причин. На підтвердження звільнення ОСОБА_2 було пред'явлено копію наказу за підписом директора Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 19 грудня 2016 року.

Звільняючи позивачку з займаної посади наказом від 19 грудня 2016 року, керівництвом Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» було визначено, що саме її винні, самоуправні дії, що виразилася у відсутності на робочому місці на протязі двох робочих днів 29 та 30 листопада 2016 року є підставою для звільнення. Пояснення ОСОБА_2 з приводу причин відсутності на роботі 29 та 30 листопада 2016 року керівництвом Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» було свідомо проігноровано. ОСОБА_2 не погоджується з тими обставинами, що нібито вона, як працівник Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» була відсутня на роботі 29 та 30 листопада 2016 року без поважних причин, та більш того, що її відсутність на роботі у вказані дні має ознаки прогулу або самовільного залишення робочого місця. У зв'язку з неодноразовою зміною керівництва Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», нераціональним використанням коштів, безвідповідального відношення керівництва до своїх обов'язків, вибіркового ставлення до замовників послуг підприємства, Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» з прибуткового підприємства перетворилася на збиткове. З 2015 року фактично припинили виплачувати заробітну плату найманим працівників. Однак, такі обмеження не стосувалися лише апарату Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», які вчасно та в повному обсязі таку заробітну плату отримували.

Бачачи незаконність дій керівництва Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_2, вимушена була звертатися до відповідних органів зі скаргами щодо невиплати їй заробітної плати. Саме активні дії позивача на захист своїх трудових прав і стали причиною її постійного цькування та приниження з боку працівників апарату Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Так, ОСОБА_2 постійно зверталася з приводу незаконних дій директора Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» до головного офісу ДП «Центр Державного земельного кадастру», до інспекції праці в Одеській області з питань невиплати та несвоєчасної виплати їй заробітної плати. Така активність позивачки налаштувала керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» проти неї. Спочатку, враховуючи відрядний характер оплати праці, ОСОБА_2 усунули від виконання робіт на замовлення. Згодом, фактично перестали виплачувати заборгованість по зарплаті, на відміну від інших працівників. Крім того, налаштували проти ОСОБА_2 більшість працівників, вказавши саме її винною у невиплаті заборгованості по зарплаті іншим працівникам, так як грошові кошти пішли на виплату штрафу, застосованого інспекцією праці за її скаргами з приводу встановлених у ході перевірки порушень трудового законодавства. Таке цькування продовжувалося більше року.

У подальшому керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» запропонувало ОСОБА_2 звільнитися за власним бажанням, або її звільнять без її бажання за ініціативою власника або уповноваженого ним органу.

На останню скаргу ОСОБА_2 до головного офісу, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» було вимушено виплатити ОСОБА_2 частину заборгованості по заробітній платі. Однак її вимоги виплатити 2/3 частини заробітної плати за той час, коли їй не поручалась робота на відрядних умовах оплати, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» взагалі проігнорувало. На початку листопада, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» отримавши замовлення на виконання землевпорядних робіт, фактично в останні дні її виконання видало ОСОБА_2 декілька таких робіт на виконання. Видавши роботу на виконання усім працівників відділу, в якому позивачка працювала, робітників було повідомлено про необхідність роботи у вихідні дні аби встигнути виконати усю роботу своєчасно.

Бажаючи отримати кошти на новорічні свята, ОСОБА_2 погодилась на запропоновані умови. Аби виконати роботу вчасно, вона працювала у вихідні дні - 5 та 26 листопада 2016 року. Разом зі ОСОБА_2 роботу виконували усі працівники відділу, де вона працювала.

28 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до начальника відділу, в якому працювала з проханням погодити їй заяву про надання іншого вихідного дня за рахунок вже відпрацьованих нею 5 та 26 листопада. Заява ОСОБА_2 була погоджена начальником відділу та заступником начальника Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» та нею особисто передана до секретаріату апарату, та їй дозволено використати 29 та 30 листопада в якості вихідних днів. Такий дозвіл був висловлений усно, проте ОСОБА_2 запевнили, що усі формальності будуть оформлені належним чином. Після виходу на роботу, 01 грудня 2016 року до неї не пред'являлись будь-які претензії. Такі претензії до ОСОБА_2 було пред'явлено лише 19 грудня 2016 року, зі спливом більше двох тижнів після отримання позивачкою днів «відгулу». А отже, керівництву Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» було достовірно відомо про причини відсутності позивачки на роботі 29 та 30 листопада 2016 року. Необхідність оформити надання відпустки наказом законодавством про працю покладається на власника або уповноважений ним орган і відповідальність за його відсутність не може бути покладена на позивачку.

ОСОБА_2, як найманий працівник, належним чином повідомила керівництво про надання їй днів «відгулу» за роботу у вихідні дні. Погодила такі дні зі своїм безпосереднім керівництвом - начальником відділу, у якому працює. Більш того, повідомила заступника начальника Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» та безпосередньо віддала заяву до секретаріату апарату. Тобто, як вбачається саме самовільного залишення робочого місця з боку ОСОБА_2 не було, її дії були направлені виключно на отримання належних їй вихідних з дотриманням нею порядку, що існував на підприємстві щодо оформлення відгулів стосовно інших працівників підприємства.

Протягом 29 та 30 листопада 2016 року до позивачки з боку керівництва Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» не надійшло жодного телефонного повідомлення про необхідність виходу на роботу, не було пред'явлено претензій від начальника відділу, в якому ОСОБА_2 працює. Тобто жодним чином, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», не намагалося з'ясувати причини відсутності ОСОБА_2, протягом двох днів на робочому місці що свідчить лише про його згоду на надання їй вказаних днів в якості «відгулів».

По виходу на роботу позивачка була допущена до виконання своїх посадових обов'язків, пояснення з приводу відсутності на роботі протягом двох днів від неї не вимагалось, заходи дисциплінарного стягнення не застосовувались.

Що стосується твердження керівництва про той факт, що нібито власником або уповноваженим на це органом не видавався відповідний наказ про виконання працівниками відділу роботи у вихідні дні, а відповідно, відсутні обставини надання «відгулів». За вимогами трудового законодавства саме на керівництво підприємства покладається обов'язок оформлення усіх необхідних документів щодо роботи працівників у вихідні дні. Ухилення від виконання цього обов'язку є лише свідченням порушення прав найманих працівників та безвідповідальна їх експлуатація. За таких обставин, ОСОБА_2, як найманим працівником були виконані усі вимоги, які унеможливлюють пред'явлення до неї претензій з приводу необґрунтованої відсутності її на робочому місці. Тобто, звільнення з роботи ОСОБА_2, що відбулося на підставі наказу від 19 грудня 2016 року є незаконним. Позивака також має право на відшкодування їй з боку Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» завданої моральної шкоди.

Діючи упереджено, лише з метою звільнення ОСОБА_2 за будь-яких умов, та тільки через той факт, що вона наважилася захищати свої трудові права, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» свідомо позбавило ОСОБА_2 можливості заробляти собі на життя. Позивачка є інвалідом, пенсійного забезпечення недостатньо аби сплатити рахунки за комунальні послуги та забезпечити себе принаймні усім мінімально необхідним. Знаючи про тяжкий фінансовий стан ОСОБА_2, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» не тільки свідомо затримувало їй виплату заробітної плати, але і незаконно звільнило за надуманими підставами. Така незаконність з боку керівництва підприємства, на якому пропрацювала більше десяти років, звільнення напередодні Нового року та Різдвяних свят, дуже тяжко вплинуло на психологічний стан ОСОБА_2 Душевні страждання викликали депресію та зневіру у справедливість, змусили її вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 10000,0 гривень.

Також, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» досі не видало ОСОБА_2 ані наказу про звільнення, ані трудової книжки, порушивши вимоги статті 47 КЗпП України. Крім іншого, керівництво Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» повинен ОСОБА_2 виплатити заробітну плату за час ненадання їй роботи за умов наказу про встановлення відрядної форми оплати праці. Так, заборгованість з заробітної плати за час ненадання керівництвом ОСОБА_2 роботи, за умов виплати 2/3 ставки заробітної плати за час ненадання роботи склала разом 32600,0 гривень, а саме з урахуванням ставки ОСОБА_2 заробітної плати в розмірі 3500,0 грн. за час роботи в період з січня 2015 року по грудень 2016 року. Враховуючи вимоги статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці, положень Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року №100 та з урахуванням вимушеного прогулу на протязі 231 дня з дня звільнення та заробітної плати, що виплачувалася востаннє в червні 3848,0 гривень та в липні 5560,0 гривень складає 98,0 гривень за 231 день вимушений прогул (3848,0 + 5560,0 = 9408,0; 9408, 00:22 = 427,60; 427,60 * 231 день = 98775,60 гривень). Тому, позивач, вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» № 108-к від 19 грудня 2016 року за яким ОСОБА_2 звільнено з посади провідного інженера відділу землевпорядних робіт з юридичними особами відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено позивачку на посаді провідного інженера відділу землевпорядних робіт з юридичними особами Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Стягнуто з Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за умовами відрядної оплати праці за час невиконання роботи в період з січня 2015 р. по грудень 2015 року, з січня 2016 р. по грудень 2016 р. в розмірі 32600,0 грн.

Стягнуто з Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.12.2016 року по 30.11.2017 року в розмірі 98775,60 грн.

Стягнуто з Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Стягнуто з Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь держави судовий збір в сумі 2593,76 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» подала до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що відповідачем при проведенні звільнення позивачки були грубо порушені вимоги законодавства України про працю, оскільки як встановлено судом прогулів вона не скоювала. Належним чином виконувала свої посадові обов'язки. Фактичною причиною її звільнення став конфлікт між позивачкою та керівництвом підприємства, з приводу несвоєчасної виплати їй заробітної плати.

Наявність такого конфлікту підтверджується неодноразовими зверненнями позивачки до керівництва Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Територіальної державної інспекції з питань праці у Одеській області, за результатами розгляду яких встановлено наявність порушення законодавства про працю, зокрема порядку і строків виплати заробітної плати.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Судом встановлено, що звільнення позивачки з роботи було проведене з грубим порушенням законодавства про працю, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог як в частині поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, так і в частині стягнення моральної шкоди, що виникла внаслідок порушення трудових прав позивачки.

Посилання апеляційної скарги на те, що заява про надання їй відгулів була подана ОСОБА_2 начальнику відділу у кінці робочого дня, і начальник відділу погодила її бо не мала часу на належне її опрацювання, не може бути підставою для скасування рішення суду про поновлення позивачки на роботі, оскільки за відсутності достатнього часу на опрацювання заяви чи належних повноважень на її погодження, керівник відділу мала право відмовити у її задоволенні. Слід також зазначити, що Законом не встановлено час, протягом якого працівник має право звертатись із заявами до керівників виробничих підрозділів.

Позивачка не заперечувала, що дійсно була відсутня на роботі 29 та 30 листопада 2016 року, однак стверджувала, що її відсутність на роботі не являлась прогулом, так як вона погодила надання на ці дні їй відгулів з начальником відділу, у якому працювала.

Дослідивши обставини справи, районний суд, урахувавши усі наявні у ній докази прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка прогулів не скоювала, а відповідно підстави для її звільнення з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - відсутні.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

Т. В. Цюра

С.М. Сегеда