Справа № 309/3656/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Хустської міської ради (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Хустського районного суду від 12 червня 2018 року (у складі судді Орос Я.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про зняття із реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у вересні 2013 р.

Просила зобов'язати Хустський РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2, та внести відповідні зміни у реєстраційні картки.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 06.07.2011 р. ОСОБА_2 було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу та зареєстровано його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 про що міститься відповідний запис у паспорті ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради №149 від 28.03.2012 р. вирішено відрахувати ОСОБА_2 з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з числа вихованців дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 у зв'язку з досягненням повноліття, перебуванням на денній формі навчання і переходом на повне державне утримання у Міжгірському професійному ліцеї.

ОСОБА_2 проживає за іншою адресою уже більше року, добровільно знімати себе з реєстраційного обліку з адреси: АДРЕСА_2, відмовляться. За таких умов вважає, що підстав для реєстрації ОСОБА_2 за вказаною адресою уже немає.

Рішенням Хустського районного суду від 12 червня 2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Виконавчий комітет Хустської міської ради (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що приміщення, у якому знаходиться будинок сімейного типу, є комунальною власністю. Указує, що на момент ухвалення судом заочного рішення від 24 лютого 2014 р. у ОСОБА_2 були відсутні законні підстави для перебування у будинку сімейного типу, оскільки йому виповнилося 20 р., він закінчив навчання у Міжгірському професійному ліцеї і минув шестимісячний строк із дати закінчення навчання.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та справедливості рішення суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Суд виходив із безпідставності позовних вимог у зв'язку з відсутністю вимог позивача, які пов'язані з юридичним фактом зняття із реєстрації місця проживання відповідача.

Апеляційне провадження підлягає закриттю із таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 352 ч.1 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1, яка є основним наймачем будинку за адресою: АДРЕСА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою:АДРЕСА_2.

Рішенням Хустського районного суду від 12 червня 2018 р. у задоволенні позову було відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Виконавчий комітет Хустської міської ради (як особа, яка не брала участі в розгляді справи) оскаржує указане рішення із підстав вирішення питання про їх права, свободи, інтереси та обов'язки.

Посилається на те, що приміщення, у якому розміщений будинок сімейного типу за адресою: АДРЕСА_2, є комунальною власністю.

27 листопада 2002 р. між виконавчим комітетом і батьками-вихователями ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено договір про прийняття на виховання до будинку сімейного типу дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у кількості шість чоловік, у тому числі і ОСОБА_2

Надалі апелянт наводить підстави незаконності реєстрації ОСОБА_2 в будинку сімейного типу станом на 24 лютого 2014 р.

У свою чергу, суд в оскаржуваному рішенні констатував, що зняття із реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Сама по собі вимога про зняття із реєстрації місця проживання не може розглядатися самостійно судом, оскільки не нестиме жодних юридичних наслідків для сторін без пред'явлення однієї із указаних вимог.

Суд першої інстанції не вирішував спір по суті позовних вимог, не встановлював прав та обов'язків сторін, а відмовив у задоволенні позову за безпідставністю заявленої вимоги без одночасного заявлення (вирішення) одного з таких питань як позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою та оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями ст.ст. 46-1, 123 ЖК України при винесенні в установленому порядку рішення про організацію дитячого будинку сімейного типу особам, які призначені батьками-вихователями, для спільного проживання з дітьми, переданими їм на виховання, надається поза чергою індивідуальний жилий будинок або багатокімнатна квартира за нормою, що встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Користування наданим жилим приміщенням здійснюється в порядку, встановленому законодавством для користування службовими жилими приміщеннями.

Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Право користування службовим житловим приміщенням по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на підставі ордеру № 1 від 28.11.2002 р., однак позивач рішення суду не оскаржувала.

Питання прав володіння і розпорядження указаним житлом, які належать Хустській міській раді, судом не вирішувалось і оскарженим рішення такі не зачіпаються.

Отже, оскільки судом першої інстанції не встановлювалися і не вирішувалися права та обов'язки сторін, їх інтереси та свободи (включно з виконавчим комітетом Хустської міської ради), то і підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення немає.

Відповідно до вимог ст. 362 ч.1 п.3 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою із підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки,встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 352, 362 ч.1 п.3, ч.2, 368 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконавчого комітету Хустської міської ради (особа, яка не брала участі в справі) на рішення Хустського районного суду від 12 червня 2018 року (у складі судді Орос Я.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Хустського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про зняття із реєстраційного обліку закрити.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду .

3.Повний текст судового рішення складено 12.11.2018 р.

Судді: