Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2055/17
Провадження № 2/596/95/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

за участю: секретаря

судового засідання Кузик М.Я.

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмету спору

на стороні відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав по відношенні до його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що від народження ОСОБА_4 та на даний час відповідач не виконує по відношенню до сина своїх батьківських обов'язків, не підтримує матеріально, не приділяє батьківської уваги, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Крім того, ОСОБА_5 було засуджено за вчинення умисного злочину щодо дитини що відповідно до статті 164 СК України, що також є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від

31.01.2018 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_6 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити позов з підстав наведених в позовній заяві. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини у зв»язку з ухиленням від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України та у зв»язку з засудженням ОСОБА_5 за вчинення умисного злочину щодо ОСОБА_4 на підставі п.6 ч.1 ст.164 СК України.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в позові. Пояснив, що не згідний з підставами, з яких просить позивач його позбавити батьківських прав. Від виконання батьківських обов»язків по вихованню ОСОБА_4 він не ухиляється, син сам не хоче з ним спілкуватись, уникає, переходить дорогу коли його бачить. Він проживає з опікункою ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, яка намовляє проти нього сина. По місцю проживання ОСОБА_4 він ні разу не приходив, оскільки знає що його не впустять. Спроб не робив. В школу на батьківські збори не ходить, матеріальну допомогу передавав через матір дитини ОСОБА_3 Після того, як ОСОБА_4 забрали з сім'ї (в січні 2014 року) він став ворожим. Не міг відвідувати сина через погане відношення опікуна до нього та до матері дитини. Щодо вироку винесеного стосовно нього Гусятинським районним судом, то судимість в нього погашена і він вважається несудимим. Крім того, фактично побоїв він ОСОБА_4 не наносив, даний факт не доведено, лікарі не підтвердили це. Коли ще ОСОБА_4 жив з в сім»ї, то він коли син був неслухняний, ставив його в кут. Оскільки він не був записаний у свідоцтво про народження сина як батько при його народженні, це була формальність, тому в 2005 році він відновив своє батьківство. В АТО перебував в 2016 році.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_6, яка є опікуном малолітнього ОСОБА_4, в судовому засіданні не заперечувала щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Пояснила, що дійсно з 2014 року і по даний час ОСОБА_4 проживає в її сім»ї. Батько не навідується, матеріально не утримує, мати періодично навідується.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 заперечувала щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно ОСОБА_4, оскільки вони як батьки дуже люблять його. Вона приносила передачі синові від батька, коли приходила до нього навідувати.

Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 є матір»ю, а ОСОБА_5 являється батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У графі батько вказано «ОСОБА_5», що вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого повторно 25.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області. 30.08.2005 року в Актовий запис про народження №40 ОСОБА_4 на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства від 08.08.2014 року внесено відомості про батька дитини. (а.с.19,41).

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків №437 від 04.08.2017 року, ОСОБА_3 має високий ступінь втрати здоров»я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність гід інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків(а.с.11)

Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 398-од від 04.09.2017 року підтверджено малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, статус дітей позбавлених батьківського піклування (а.с.12).

ОСОБА_6 призначено опікуном ОСОБА_4 Розпорядженням голови Гусятинської РДА від 31.03.2014 року №130-д.(а.с.42)

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі". Сторони визнають ту обставину, що ОСОБА_4 з 2014 року проживає з опікуном ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, в селищі Гусятин Гусятинського району Тернопільської області.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-17).

Згідно вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.08.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вироком встановлено, що ОСОБА_5 спричинив побої неповнолітньому ОСОБА_7. (а.с.13-14)

Відповідно до ч.6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В даному випадку встановлено, що ОСОБА_5 засуджено за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини ОСОБА_4.

Звідси, доводи відповідача про те, що він фактично ніяких побоїв ОСОБА_4 не наносив, а так просто написали в документах, суд до уваги не бере.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, тощо.

В роз'ясненнях п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання батьківського обов'язку має місце коли вони не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Згідно повідомлення адміністрації загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів смт. Гусятин № 36 від 12.02.2018 року ОСОБА_5 навчанням свого сина учня 7А класу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не цікавиться, до школи не навідується і участі у батьківських зборах за період навчання не брав (а.с.69).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що батько ОСОБА_7 не виконує своїх батьківських обов»язків, бив його. Дитина проживає в його сім»ї з 2014 року, ОСОБА_5 до сина не приходив.

Відповідно до ч.2 статті 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 з часу коли він живе в опікуна до нього не проявляє жодної батьківської уваги, не допомагає, ніколи не дзвонив до нього, грошей не давав. Передачі від батька мама також не приносила. Коли він жив разом з батьком, то останній його бив майже кожного дня, а одного разу копнув його в ребро. В школу він в той час ходив смердючий. Батько міг в туалет ходити в хаті. Бажає щоб позбавили відповідача батьківських прав стосовно нього.

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, засудження за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, є підставами, передбаченими законом, для позбавлення батьківських прав, а саме відповідно до пункту 2 та пункту 6 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( Стаття 89 ЦПК України) Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що має місце винна поведінка ОСОБА_5, який ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме, взагалі не спіклується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, матеріально не допомагає.

Крім того, суд вважає, що свою пасивну поведінку щодо здійснення своїх батьківських обов»язків, ОСОБА_5 визнає, акцентуючи в своїх поясненнях на тій обставині, що спроб для спілкування з сином, участі в його житті та вихованні, він не робив через вороже ставлення до нього опікуна ОСОБА_6 та самого сина.

Також наявність вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.08.2014 року в кримінальній справі № 596/721/14-к, яким ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України (спричинення побоїв неповнолітньому ОСОБА_7) являється підставою відповідно до пункту 6 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 152, 155, пп.2,6 ч.1 ст. 164, 165, 171 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації (місцезнаходження якого: селище Гусятин, провулок Героїв Майдану, 1 Гусятинського району Тернопільської області, ) в інтересах малолітнього ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії НОМЕР_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, жителька АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НОМЕР_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, жителька АДРЕСА_2) про позбавлення батьківських прав задовольнити.

ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2) позбавити батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, проживає в АДРЕСА_1).

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області або безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду виготовлено 30 квітня 2018 року.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик