Справа № 182/3623/18
Провадження № 2/0182/2339/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю

секретаря судового засідання Снєгульської В.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини від заробітку до 1/6 частини від його заробітку, оскільки змінився його сімейний стан, оскільки народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на його утриманні. До того ж зазначив, що матір ОСОБА_5, хоч і не є його офіційною дружиною, однак вона проживає разом з ним і також перебуває на його утриманні. Оскільки він отримує мізерну заробітну плату, що становить в середньому 3195,89 грн. щомісячно, якої ледве вистачає на існування, то просить суд задовольнити його позовні вимоги.(а.с.2-4)

Відповідач ОСОБА_6 подала відзив на позовну заяву та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач не виконує своїх батьківських обовязків, не піклується про доньку, не сплачує аліменти. Станом на 01.04.2018 року має заборгованість по аліментам, що складає 29938,56 грн.. Позивач вводить суд в оману щодо свого заробітку, оскільки у ТОВ „ВТО УКРЕКСП він не працює, так як звільнений з 19.01.2018 року. Отже позивач не надав суду належних доказів, що підтверджує його доходи та мізерність заробітної плати. ОСОБА_1 того, зазначає, що на даний час мінімальний розмір аліментів на утримання дитини повинен становити не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому доводи позивача , що викладені в позові є безпідставними та недоведеними належними доказами.(а.с. 28-29)

Позивач надав до суду відповідь на відзив та просить суд задовольнити його позовні вимоги, оскільки на сьогоднішній день він не взмозі сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частина від заробітку, так як на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. На його утриманні крім того перебуває ОСОБА_7 та її син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_7 офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату приблизно 3200 грн., таким чином він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частина від заробітку та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 (а.с.59-61).

Відповідач подала до суду заперечення проти відповіді на відзив та зазначила, що позивач станом на 01.07.2018 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 35681,31 грн. Він мешкає у м. Дніпро, а середньомісячна заробітна плата у цьому регіоні складає станом на липень 2018 року 9556 грн., а середньомісячна заробітна плата по професії позивача складає 11870 грн., отже позивач вводить суд в оману щодо своїх справжніх доходів. До того ж, у довідці про середню заробітну плату від 24.07.2018 року , що видана ТОВ „Власт Транс зазначено, що працівник, тобто ОСОБА_2, працює за сумісництвом. Таким чином, він приховує своє основне місце роботи та заробітну плату, щоб уникнути відповідальності по сплаті аліментів та зменшити їх розмір. Оскільки вимоги позивача є недоведеними, то просить суд відмовити в позові. (а.с. 64-65)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.06.2018 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження (а.с.21)

26.07.2018 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі.(а.с.74)

Відповідно до статті 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача незалежно від причин неявки.

Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 28.03.2008 року по 15.11.2011 року (а.с.7)

У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35)

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 15.11.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частка з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.09.2011 року до повноліття доньки (а.с.8)

Станом на 01.07.2018 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 становить 35681,31 грн. (а.с. 66)

23.05.2014 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_7 народилась донька ОСОБА_4.(а.с.9) На даний час ОСОБА_2 проживає спільно однією сімєю з ОСОБА_7, спільною донькою ОСОБА_4 . (а.с.10)

Відомостей , що спільно з ним також проживає та перебуває на утриманні малолітній син ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, суду позивачем не надано.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК Українимати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від

15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно наданих сторонами письмових доказів, судом встановлено, що позивач до січня 2018 року працював на ТОВ ВТО УКРЕКСП та отримував заробітну плату в середньому 3360 грн. щомісячно (а.с.11) Також позивачем надано довідку від 24.07.2018 року про доходи за сумісництвом у травні та червні 2018 року на ТОВ „ВЛАСТ ТРАНС із середньоденним заробітком в розмірі 190,03 грн., що в середньому на місяць приблизно складає 3990,63 грн. ( 190,03грн. х 21 день) (а.с.61) При цьому позивач не надає відомості щодо своєї заробітної плати за основним місцем роботи.

Суд зазначає, що зменшення розміру аліментів допускається лише в тому разі, коли частка заробітку позивача, що припадає на кожного з дітей, які живуть з ним, виявиться меншою, ніж аліменти, які він сплачує. Визначення частки заробітку позивача, що припадає на кожного з дітей, які з ним проживають, повинно провадитися після віднімання тієї частини заробітку, яка була призначена для сплати аліментів. Заробіток, що залишився після віднімання аліментів, ділиться на всіх членів сім'ї, яким згідно з законом позивач зобов'язаний надавати утримання. В це число включається і сам позивач. Лише в тому разі, коли після проведення поділу частка заробітку позивача, що припадає на кожного з дітей, які з ним проживають, буде меншою, ніж аліменти, суд матиме підстави до задоволення позову про зменшення їх розміру.

Як встановлено вище, теперішня сімя позивача складається з доньки ОСОБА_4, її матері ОСОБА_7 та його самого, будь-яких даних , що в сім'ї позивача є інші утриманці, у справі відсутні. Отже за вирахуванням аліментів, що утримуються на доньку ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частина від заробітку, в сімї позивача ОСОБА_2 на кожного утриманця та на його самого припадає 1/4 частина від його заробітку.

Таким чином, сплата аліментів у розмірі 1/4 частина від заробітку на місяць на утримання доньки ОСОБА_3 не порушує права позивача та членів його теперішньої сімї, а тому доводи позивача про те, що через зміни у сімейному стані він не може забезпечувати належне матеріальне становище для обох дітей і сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, не відповідає дійсним обставинам справи.

Інших доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у встановленому судом розмірі суду не надано.

Отже вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів у зв'язку з наявністю на його утриманні доньки ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_7 без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню його доньки ОСОБА_3 та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні матеріальної забезпеченості дітей інші джерела їх утримання, в тому числі заробіток як дружини платника аліментів, так і стягувача аліментів не повинні враховуватися.

Беручи до уваги Постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 09.08.2018 року по справі № 640/10064/16-ц, керуючись ст.ст. 182,192 СК України, ст.10-13,76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

Ухвалив :

В позові ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 12.11.2018 року.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, місце проживання 49033, м. Дніпро, вул. Ман жури, буд. 18)

відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, місце проживання 53283, смт. Червоногригорівка, Нікопольський район, Дніпропетровська область, вул. Комсомольська, 23)

Суддя: ОСОБА_9