Справа № 450/3291/17 Провадження № 2/450/683/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарях Штойка С.В., Бідник І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд стягнути з останнього на його користь борг в розмірі 130000,00 грн., що еквівалентно 4600,00 доларів США та судовий збір 1300,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.01.2016 року уклав з відповідачем договір позики, відповідно до умов якого станній отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 4600,00 доларів США, що на день написання позову складає за офіційним курсом НБУ 130000,00 грн. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі. Кінцевий строк повернення позики 01.01.2017 року, однак відповідач своїх зобовязань не виконав, що і стало причиною звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою від 21.12.2017 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду та просив такі задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судові засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін.

Зі згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За договором позики від 30.01.2016 року позикодавець ОСОБА_1 передав у власність позичальнику ОСОБА_2 4600,00 доларів США, які останній зобовязувався повернути до 2017 року.

За змістом ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу отримання відповідачем у борг грошових коштів у загальній сумі 4600,00 доларів США. Відповідач свої зобовязання не виконав, борг позивачу не повернув.

Частиною 2 ст.545 ЦК України передбачено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові.

Судом встановлено, що відповідач зазначеного вище боргового зобовязання щодо повернення позивачу позичених коштів у розмірі 4600,00 доларів США в обумовлений сторонами строк не повернув, зазначена обставина стверджується наявністю у позивача оригіналу розписки від 30.01.2016 року.

За розрахунками позивача на день написання позовної заяви сума боргу у розмірі 4600,00 доларів США згідно курсу НБУ складала 130000,00 грн., а тому він сплатив 1300,00 грн. судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір.

За змістом ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом .

Станом на 17.04.2018 року офіційний курс НБУ становив 100 доларів США 2608,9279 грн.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також передбачено способами захисту цивільних прав та інтересів.

За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що відповідач позичив у позивача кошти та зобовязався такі повернути в обумовлений сторонами строк, проте свого зобовязання не виконав та боргу не повернув, те, що позивач має право на захист свого порушеного цивільного права та інтересу у судовому порядку, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі у розмірі 4600,00 доларів США, що еквівалентно 120010,68 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1300,00 грн. судових витрат, сплачених останнім за подання позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 279-284, 289 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 526, 530, 545, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 4600,00 доларів США, що становить 120010,68 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1300,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.