БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/658/18
провадження № 2/361/1283/18
РІШЕННЯ

Іменем України

«04» квітня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Кондратюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них 20 лютого 2006 року народився син ОСОБА_3. 01.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано, а спільна від шлюбу дитина залишилася проживати із відповідачем. З моменту розірвання шлюбу дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач від виконання обовязку щодо утримання дитини ухиляється, будь-яких коштів на утримання дитини не надає, у будь-який інший спосіб в утриманні дитини участі не бере. Коштів позивача не вистачає для забезпечення належного рівня розвитку та життєдіяльності дитини, тому вона змушена звернутися із даним позовом, в якому просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Також, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина за період із 01.02.2015 р. по 01.02.2018 р. у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн., посилаючись на те, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, хоча позивачем вживалися всі заходи для отримання грошової допомоги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, додатково пояснила, що відповідач надавав кошти на утримання сина, однак розмір таких коштів був мінливий та носив непостійний характер. Коштів, які надавав відповідач, зовсім не вистачало для забезпечення належного рівня розвитку та життєдіяльності сина. Тому, позивач хоче стягувати із відповідача фіксовану суму аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення із відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти задоволення вимоги щодо стягнення аліментів за минулий період у розмірі 180 000 грн. заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу відповідач не ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, надавав грошові кошти на утримання сина, купував продукти харчування, одяг, взуття, іграшки. Також, відповідач оплачує внески до школи, спортивні секції, які відвідує дитина. Також, відповідач пояснив, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн., оскільки не має такого доходу.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що із 27.10.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного подружнього життя у сторін 20 лютого 2006 року народився син ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ОК № 030958, виданий 14 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Батьком у свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 (а.с. 5).

Із матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК № 084877 (а.с. 6).

Згідно із копією довідки форми № 3 від 04.01.2018 р. малолітній ОСОБА_3 проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 24.02.2015 р. за № 105 призначено порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матірю ОСОБА_1, окремо проживаючому батьку ОСОБА_2, визначивши такі дні та години побачень з дитиною: щовівторка та щочетверга з 16.00 години до 20.00 години та щонеділі з 10.00 години до 18.00 години, під час літніх канікул з першого липня по 20 серпня та весняні канікули (а.с. 32).

Відповідно до копії довідки про доходи ОСОБА_2 працює на посаді «майстер діагностики» у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та його дохід за період із січня 2016 р. по грудень 2016 р. склав 13 745,53 грн. (а.с. 28).

Також, із матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач у добровільному порядку виконував батьківськи обовязки по відношенню до свого сина, зокрема, сплачував добровільні шкільні внески, оплачував спортивні секції, купував іграшки, продукти харчування, ліки, одяг та окремо надавав кошти, про що свідчать фіскальні чеки, відгук-характеристика, довідка від 21.03.2018 р., квитанції (а.с. 36-47).

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).

За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

За змістом ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з

відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження обґрунтування своїх позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. на дитину, як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Таким чином, заслухавши пояснення та заперечення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення із відповідача на її користь аліментів за минулий час за період із 01.02.2015 р. по 01.02.2018 р. у розмірі 180 000 грн., оскільки всупереч вимогам ч. 2 ст. 191 СК України, матеріали справи не містять доказів того, що позивач вживла заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, матеріали справи містять докази того, що відповідач у добровільному порядку надавав кошти на утримання сина, що свідчить про відсутність ухилення відповідача від сплати аліментів.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, Київська обл.) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, Київська обл.) на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин