№ апеляційного провадження:22-ц/824/140/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 2 лютого 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 13 липня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № V01.177.72262, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22 561 грн. зі сплатою 32 % річних за користування кредитом.

Зазначив, що Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, проте, ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 24 465,63 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 561,00 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у розмірі 1 904,63 грн.

29 грудня 2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 29/12-1, відповідно до умов якого до ТОВ ««Факторингова компанія «Рантье» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором.

28 лютого 2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» відступило ТОВ «Нью Файненс Сервіс» право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № V01.177.72262 від 13 липня 2016 року.

Зазначив, що відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, у зв'язку із чим просив суд стягнути із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Нью Файненс Сервіс» заборгованість в сумі 24 465,63 грн. та судовий збір.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 2 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Нью Файненс Сервіс» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № V01.177.72262, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22 561 грн. зі сплатою 32,0000 % річних за користування кредитом та строком користування на 72 місяці.

28 лютого 2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» відступило ТОВ «Нью Файненс Сервіс» право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № V01.177.72262 від 13 липня 2016 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості, у ОСОБА_3 станом на 24 листопада 2017 року наявна заборгованість у розмірі 24 465,63 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 561 грн. та заборгованості за відсотками та комісіями у розмірі 1 904,63 грн.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 72 щомісячних внесках включно до 13 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.

Відповідно до п. 3.1.3. договору, позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу Банку у випадках передбачених п. 4.2.3 цього Договору.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів про перехід права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова Компанія «Рантье».

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: зокрема роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, за власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції при розгляді справи зазначених вимог процесуального закону не врахував, не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ним прав щодо надання доказів, та, маючи сумніви щодо виконання позивачем його обов'язку по наданню доказів, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

29 грудня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 29/12-1, відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за вищезазначеним кредитним договором.

Згідно витягу з додатку № 2 до договору факторингу ТОВ «ФК «Рантьє» прийняв права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № V01.177.72262 від 13 липня 2016 року на суму заборгованості за кредитом в розмірі 22561 грн., а також на суму заборгованості по нарахованим та несплаченим процентами та комісіями в розмірі 2623,63 грн.( а.с.21).

28 лютого 2017 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Серет», яке змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № V01.177.72262 від 13 липня 2016 року.

До апеляційної скарги представник позивача додав копію договору факторингу № 29/12-1 від 29 грудня 2016 року, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 29/12-1 про перехід права грошової вимоги до ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором (а.с. 72).

Відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься у матеріалах справи, у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у останньої виникла заборгованість у розмірі 24 465,63 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 цього Кодексу).

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Таким чином, оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, має заборгованість по тілу кредиту, у ТОВ «Нью Файненс Сервіс», як нового кредитора виникло право вимагати повернення кредиту в сумі 24 465,63 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600 грн., який сплачено при зверненні до суду першої інстанції з позовом, та судового збору в сумі 2400 грн., сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 2 лютого 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість за кредитним договором № V01.177.72262 від 13 липня 2016 року у розмірі 24 465,63 грн. та судові витрати у розмірі 4000 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2018 року

Головуючий

Судді