пр. № 6/759/883/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючий суддя І. В. П'ятничук

за участю секретаря В. В. Медвідчук

представника боржника адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Домбровського Р. А. про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник у серпні 2018 року звернувся до суду з вказаним поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України посилаючись на те, що на виконанні у Святошинського районного відділу державної виконавчої служби місті Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження ВП № 54224097 з примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/5694/15-ц від 21.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 2 066 815, 12 грн.

Головний державний виконавець просить суд обмежити боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспорта боржника до виконання зобов'язань за виконавчим листом, у зв'язку з тим, що боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, не подав відомостей про майновий стан, не запропонував ті види майна чи предмети, на які можна звернути стягнення в першу чергу, за викликом державного виконавця не з'являється. Також заявник просить суд покласти на Адміністрацію Державної прикордонної служби виконання заходів щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника.

Заявник про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання, пояснення, заяви, докази не подавав.

У судове засідання з'явився представник боржника адвокат ОСОБА_1 який проти задоволення подання заперечував, надав пояснення по справі. Також адвокат боржника подав письмові заперечення від 19 вересня 2018 року з доказами їх направлення іншим учасникам у справі.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, та заслухавши пояснення адвоката боржника, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з таких підстав.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів .

Статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, і тому відповідно до положень ст. 12, ст. 13 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Тому суд враховує, що до подання старшим державним виконавцем не додано копій документів на підтвердження того, що постанови у виконавчому провадженні та виклики щодо явки до виконавця надсилались за місцем проживання боржника, а також не зазначено причини їх не отримання.

Так в виконавчому листі Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/5694/15-ц від 21.12.2016 року (а.с. 88 -89) вказано, що адресою місця проживання боржника є АДРЕСА_2, а в постанові заявника про відкриття виконавчого провадження (а.с. 84 -85), постанові заявника про розшук майна боржника (а.с. 62 -63), постанові заявника про арешт коштів боржника (а.с. 28 -29), постанові заявника про опис та арешт майна боржника (а.с. 23 -26), викликах державного виконавця, адресою боржника вказано таку: АДРЕСА_1. Більш того відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, якій міститься в матеріалах виконавчого провадження (а.с 22) боржник не зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження наявні документи (а.с. 34-36, а.с. 65), які підтверджують те, що боржнику на праві власності належить рухоме та нерухоме майно.

Однак заявник в подані не довів, що ним вчиненні всі дії щодо звернення стягнення на майно боржника передбачені в розділі VII закону України «Про виконавче провадження» .

Отже заявник не надав достеменних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. Крім того таке ухилення не вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд вважає, що подання є необґрунтованим, а факти щодо ухилення боржника від виконання зобов'язань є недоведеним, у зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, на підставі статті 33 Конституції України, статті 6 закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Домбровського Р. А. Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (місцезнаходження: 03148, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34999049) про обмеження ОСОБА_4 (місце проживання: 07403, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) у праві виїзду за межі України з вилученням паспорта боржника до виконання боржником зобов'язань за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/5694/15-ц від 21.12.2016 року, та покладенні на Адміністрацію Державної прикордонної служби України виконання заходів щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника - відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. В. П'ятничук