Ухвала

Іменем України

26 квітня 2018 року

місто Київ

справа № 219/6752/16-ц

провадження № 61-16459св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» ,

розглянув заяву ОСОБА_4 про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватне акціонерне товариство «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» (далі - ПрАТ «ЄМЗ») від 16 березня 2017 року № 1026 про припинення трудового договору на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України в частині звільнення позивача, поновити її на посаді інженера з організації та нормування праці бюро енергетичних і соціальних служб управління організації праці та заробітної плати у ПрАТ «ЄМЗ», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 березня 2017 року до ухвалення судом рішення у справі.

Позивач на обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ОСОБА_4 працевлаштована за безстроковим трудовим договором та працювала на посаді інженера з організації та нормування праці бюро енергетичних і соціальних служб управління організації праці та заробітної плати у ПрАТ «ЄМЗ» й звільнена з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України згідно з наказом від 16 березня 2017 року № 1026. Позивач 15 березня 2017 року отримала повідомлення про необхідність терміново з'явитись до відділу кадрів ПрАТ «ЄМЗ». 16 березня 2017 року їй вручено трудову книжку, в якій зроблений запис про звільнення за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Заробітна плата позивача за січень 2017 року склала 14 880, 00 грн, за лютий 2017 року - 13 600, 00 грн. На день звернення до суду кількість днів вимушеного прогулу складала 28 днів. Оскільки ОСОБА_4 не мала бажання звільнятись, то вважає відповідний наказ неправомірним.

Як на правові підстави позову посилалась на статті 23, 36, 38, 39, 233, 232 КЗпП України.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення. Судом визнано незаконним наказ від 16 березня 2017 року № 1026 в частині звільнення ОСОБА_4 за пунктом 1 статті 36 КЗпП України; поновлено її на посаді інженера з організації та нормування праці бюро енергетичних і соціальних служб управління організації праці та заробітної плати ПрАТ «ЄМЗ» з 17 березня 2017 року; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 березня 2017 року до 21 серпня 2017 року у розмірі 67 989, 46 грн; зобов'язано ПрАТ «ЄМЗ» утримати з цієї суми податок з доходів фізичних осіб та інші обов'язкові платежі. Суд допустив негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

У серпні 2018 року ПрАТ «ЄМЗ» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що ПрАТ «ЄМЗ» отримало від ОСОБА_4 мовчазну згоду на її звільнення, що знайшло прояв у нез'явленні її за юридичною адресою відповідача у визначений строк. Заявник не погоджувався із розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зробленим апеляційним судом, оскільки в матеріалах справи відсутня довідка щодо посадового окладу позивача, відомості щодо кількості відпрацьованих (календарних) днів та відпрацьованих робочих днів (годин), відомості щодо графіка роботи. При цьому неможливість виконання зобов'язань заявника за трудовим договором зумовлене настанням обставин непереборної сили, зокрема проведенням в Донецькій області антитерористичної операції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ПрАТ «ЄМЗ».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За правилом підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Цивільну справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 05 березня 2018 року.

24 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшла нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4 про відмову від позовних вимог, в якій просить прийняти її відмову від позову, визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цивільній справі № 219/6752/17 за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ «ЄМЗ» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також закрити провадження у справі.

Позивач зазначає, що відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси будь-якої особи. Наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі, які передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, їй відомі та зрозумілі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що позивач подала заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі ОСОБА_4 відомі та зрозумілі, така заява підлягає задоволенню, провадження у справі - закриттю, а рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року підлягають визнанню нечинними.

За правилами статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 11 вересня 2016 року зупинене виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року в частині стягнення з ПрАТ «ЄМЗ» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 березня 2017 року до 21 серпня 2017 року у розмірі 67 989, 46 грн, в частині, що не підлягає виконанню, до закінчення касаційного провадження у справі.

Зважаючи, що Верховний Суд зробив висновок про прийняття відмови від позову, визнання нечинними судових рішень та закриття провадження у справі, з моменту постановлення ухвали судом касаційної інстанції визнані нечинними рішення суду апеляційної інстанції втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Керуючись статтею 206, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Прийняти відмову ОСОБА_4 від позову до Приватного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати нечинними рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року.

Закрити провадження у цивільній справі № 219/6752/17 за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З моменту постановлення ухвали судом касаційної інстанції визнані нечинними рішення судів першої та апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик