Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Юдицькому К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, через різні погляди на сімейне життя, а також по причині конфлікту характерів, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, що негативно впливало на психологічний стан дитини. На даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки фактично припинені. На даний час вони проживають за різними адресами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Додатково у заяві зазначила, що з відповідачем вона не проживає з січня 2018 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету вони не мають.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути справу без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Додатково у заяві зазначив, що з позивачем він не проживає з січня 2018 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету вони не мають.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 17 травня 2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 417 (а.с. 6).

Сторони від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не проживають спільно з січня 2018 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 104, 105, 112, 114 Сімейного кодексу України ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 141, 200, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка Україна, уродженка Запорізької області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, уродженець Сумської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 17 травня 2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 417 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: