АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/12/18 Справа № 199/5683/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року по справі за позовом Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року Кредитна спілка «Дніпропетровський обласний кредитний центр» (далі КС «Днціпропетровський обласний кредитний союз») звернулися до суду із зазначеним позовом, який уточнили та в останній редакції просили стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №278Г від 12 березня 2009 року в сумі 750475 грн. 72 коп.

Позов мотивований тим, що 12 березня 2009 року між КС «Дніпропетровський обласний кредитний центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №278Г, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 79020 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік та строком повернення до 12 червня 2009 року.

Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобовязання та надав відповідачеві грошові кошти, проте відповідач умови договору не виконує, кредитні кошти не повернула, а тому станом на 26 травня 2015 року має заборгованість перед позивачем у сумі 750475 грн. 72 коп., яка складається із: 164325 грн. 64 коп. індексація тіла кредиту, 90126 грн. 32 коп. індексація процентів за 2009 рік, 102211 грн. 02 коп. індексація процентів за 2010 рік, 97716 грн. 08 коп. індексація процентів за 2011 рік, 97911 грн. 90 коп. індексація процентів за 2012 рік, 97424 грн. 78 коп. індексація процентів за 2013 рік, 78002 грн. 22 коп. індексація процентів за 2014 рік та 22757 грн. 76 коп. проценти за 146 днів 2015 рік, а тому просили позов задовольнити.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року позов КС «Дніпропетровський обласний кредитний центр» задоволено та ухвалено: стягнути із ОСОБА_2 на користь КС «Дніпропетровський обласний кредитний центр» заборгованість за кредитним договором № 278 Г від 12 березня 2009 року у сумі 750 475 грн. 72 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 112 грн. 02 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, а тому з неї підлягає стягненню вся сума заборгованості.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не зверув увагу на відсутність підстав для стягнення із відповідача грошових сум.

Крім того, зазначає, що рішення суду постановлене з неповним зясувіанням всіх обставин по справі.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 12 березня 2009 року між КС «Дніпропетровський обласний кредитний центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №278Г, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 79020,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік та строком повернення до 12 червня 2009 року (Т.1 а.с. 6).

Відповідно до п 1.1 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 36% відсотків річних.

Згідно до п.4.2 договору проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, нараховуються Товариством у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту щомісячно, а в п. 9.2. цього договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання зобовязань та порушенні позичальником строків та розмірів погашення кредиту та виплати процентів згідно п. 4.2 цього Договору, плата за користування несплаченими своєчасно коштами становить подвійну ставку за кредитом за весь період користування вказаними коштами.

Зобовязання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів, а згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, отриманий кредит не повернула та взагалі ухилилася від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим виникла заборгованість, яка визначена позивачем в сумі 750475 грн. 72 коп., яка складається із: 164325 грн. 64 коп. індексація тіла кредиту, 90126 грн. 32 коп. індексація процентів за 2009 рік, 102211 грн. 02 коп. індексація процентів за 2010 рік, 97716 грн. 08 коп. індексація процентів за 2011 рік, 97911 грн. 90 коп. індексація процентів за 2012 рік, 97424 грн. 78 коп. індексація процентів за 2013 рік, 78002 грн. 22 коп. індексація процентів за 2014 рік та 22757 грн. 76 коп. проценти за 146 днів 2015 рік (Т.1 а.с. 71,72).

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції погодився з таким розміром заборгованості.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки зроблені без належного мотивування та зясування всіх обставин справи.

Так, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем та зазначалося вище, ця заборгованість визначена в сумі 750475 грн. 72 коп. Разом з цим ця сума заборгованість визначена помилково.

Відповідно до висновку судової-економічної експертизи №3888/3889 від 18 грудня 2017 року сума кредитних коштів в розмірі 79020 грн., отриманих відповадачем, підтверджується видатковим касовим ордером №025 від 12 березня 2009 року, а сплату відповідачем заборгованості документально не можливо а ні спростувати, а ні підтвердити. (Т. 2 а.с. 218-235).

Разом з цим, згідно висновку економічного дослідження №01/18 від 10 квітня 2018 року, проведеного за заявою КС «Дніпропетровський обласний кредитний центр» та поданого до суду у відповідності до ст. 106 ЦПК України, надано детальний розрахунок суми заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №278 Г від 12 березня 2009 року, яка станом на 26 травня 2015 року становить 698639 грн. 20 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 79020 грн., заборгованості зі сплати процентів в сумі 353212 грн. 97 коп., витрати з інфляційних нарахувань по тілу кредиту в сумі 32267 грн. 76 коп. та витрати з інфляційних нарахувань по процентам в сумі 204138 грн. 47 коп. та вказана сума заборгованості розрахована з 13 березня 2009 року по 26 травня 2015 року з урахування подвійної ставки по процентам у звязку за прострочення сплати по кредиту, в розмірі 72% та індексу інфляції за цей період помісячно (Т.3 а.с. 13-92).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків, а згідно із ст.ст. 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, колегія суддів частково погоджується із висновком судової-економічної експертизи №3888/3889 від 18 грудня 2017 року, згідно якого підтверджується отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі 79020 грн., а в іншій частині вказаний висновок протирічить матеріалам справи, оскільки відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, тобто відповідач, отримавши кредитні кошти зобовязана їх повернути в обумовлений строк та сплатити проценти, що прямо передбачено як умовами кредитного договору так і вимогами ст. 1054 ЦК України.

Враховуючи також висновок економічного дослідження №01/18 від 10 квітня 2018 року, з урахуванням всіх доказів та матеріалів справи, колегія суддів погоджується із таким дослідження, з тих підстав, що у вказаному висновку зроблено дельний розрахунок заборгованості за кредитним договором, що повністю відповідає вимогам ст. 80 ЦПК України та є достатнім доказом щодо предмета доказування суми заборгованості.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед кредитною спілкоюстановить у розмірі 698639 грн. 20 коп., а не 750475 грн. 72 коп., які просив позивач, та яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 79020 грн., заборгованості зі сплати процентів в сумі 353212 грн. 97 коп., витрати з інфляційних нарахувань по тілу кредиту в сумі 32267 грн. 76 коп. та витрати з інфляційних нарахувань по процентам в сумі 204138 грн. 47 коп, а тому позовні вимоги КС «Дніпропетровський обласний кредитний центр» підлягають задоволенню частково, а рішення суду скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, які понесені позивачем за подачу позовної заяви в сумі 2112 грн. 02 коп.

Що стосується витрат позивача за проведення судової екномічної експертизи, то позивачем такі питання перед судом не ставилися та відповідно таких доказів сплати суду не надано.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року скасувати.

Позов Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягути із ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» () заборгованість за кредитним договором №278Г від 12 березня 2009 року в сумі 698639 грн.20 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 79020 грн., заборгованості зі сплати процентів в сумі 353212 грн. 97 коп., витрати з інфляційних нарахувань по тілу кредиту в сумі 32267 грн. 76 коп. та витрати з інфляційних нарахувань по процентам в сумі 204138 грн. 47 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» () судовий збір в сумі 2112 грн. 02 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.Ю. Ткаченко

ОСОБА_3