Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/236/18
Справа № 279/3780/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

у складі головуючого судді Шульги О.М.,

з секретарем Башинською Н.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу № 279/3780/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якої за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти. Однак, відповідач навмисно не виконує рішення суду по сплаті аліментів з різних причин, чим ставить дитину в тяжке матеріальне становище. Наявність заборгованості стверджується довідкою розрахунком відділу Коростенського ДВС з якої слідує, що розмір заборгованості за період з вересня 2009 року по серпень 2017 року становить 48108 гривень 11 копійок. За несвоєчасну сплату аліментів відповідач повинен нести відповідальність, передбачену ст.196 Сімейного кодексу України у вигляді додаткової сплати неустойки ( пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Рішенням суду просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 48108 гривень 11 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2008 року по 31.08.2017 року в розмірі 182335 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначивши, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам є безпідставними, оскільки стягнення аліментів на користь позивача проводиться на підставі судового рішення відділом державної виконавчої служби, тому повторне їх стягнення є недопустимим. Вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки вини відповідача за прострочення сплати аліментів не має. ОСОБА_3 має іншу неповнолітню дитину, яка хворіє, а також дружину, яка також тяжко хворіє, що потребує від нього додаткових витрат на їх лікування та стало підствою несвоєчасної сплати аліментів на користь позивача.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції 29.01.2010

року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2440 виданого Коростенським міськрайонним судом 27.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частки заробітку.

Згідно ч. 3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів, в тому числі у справах про стягнення аліментів, може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. 194-197 Сімейного кодексу України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження".

З довідки розрахунку відділу ДВС , наявного в справі, слідує, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2017 року становить 48108 гривень 11 копійок.

За змістом ч.3 статті 194 Сімейного кодексу України стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника на підставі статті 187 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений.

З врахуванням наведеного, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів, зі сплати яких і виникла ця заборгованість, тому дана вимога позивача є безспірною та задоволенню не підлягає, що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Разом з тим, наявність заборгованості тягне відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 Сімейного кодексу України.

Так, згідно ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

З роз»яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " слідує, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст.196 Сімейного кодексу України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Суд вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком, будучи обізнаним про свій обов"язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки не сплачував аліменти позивачу, не маючи при цьому будь - яких інших зобов"язань за виконавчими листами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, № 6-1554цс16 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного кодексу України в редакції, що діяла до 08.07.2017 року, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

З врахуванням наведеного, проведений позивачем розрахунок неустойки ( пені) є невірним.

Відповідно до вищезазначеного порядку обчислення пені, з врахуванням дати звернення позивачем виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження, а також даних відображених в довідці-розрахунку, наявної в справі, розмір пені, починаючи з квітня 2010 року по 01.09.2017 року становить 13475 гривень 89 копійок; пеня за 2009 рік нарахуванню не підлягає.

Доводи представника відповідача про відсутність вини ОСОБА_3 у невчасній сплаті аліментів судом відкидаються, оскільки належних, достовірних та допустимих доказів на їх підтверження суду не подано.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, тому позов в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати у справі підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.196 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13475 гривень 89 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2010 року по 01.09.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 640 гривень судових витрат за ставками судового збору на день подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду -якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 11500, м.Коростень, вул. Шевченка ( до перейменування Кірова), 80АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії ВН 234952 виданий 30.01.2004 року.

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: 11500, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2, місце знаходження: 11500, м.Коростень, провулок Миколи Куліша, 4, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ № 000769, видане Радою адвокатів Житомирської області 24.03.2016 року

Суддя :