Справа № 211/6055/17
Провадження № 2/211/723/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Сарат Н.О.,

при секретарі - Зоріній С.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

представника служби у справах дітей Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Березуцької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: відділ опіки Виконкому Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради, виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, який в послідуючому уточнив. Мотивуючи свої вимоги, тим, що він з 26.04.2014 року по 27.10.2017 рік перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. За їхньою спільною домовленістю з відповідачкою, син залишився проживати разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 Однак відповідачка, незважаючи на домовленість, усілякими способами перешкоджає йому в спілкуванні з сином, посилаючись, то на власну зайнятість та інші плани, щодо проведення дозвілля дитини, то на відсутність їх вдома.

18.10.2017 року, за його зверненням, виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради було прийнято рішення № 343, яким був встановлений наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: періодичність зустрічей - тричі на тиждень; тривалість зустрічей за домовленістю з матір'ю; місце зустрічей - без обмежень; рекомендовано проводити зустрічні з малолітнім сином з дотриманням режиму дня та харчування дитини даної вікової групи. При цьому, в даному рішенні органу опіки, не було враховано його бажання, - щодо тривалості зустрічей з сином з можливістю ночівлі дитини за адресою: АДРЕСА_3, за якою його син фактично зареєстрований та створені належні умови проживання. Окрім того, в рішенні виконкому не було відображено і його бажання брати сина на відпочинок, тривалістю до двох тижнів, під час своїх відпусток, з метою оздоровлення дитини та сприяння поглибленого його культурного та географічного розвитку як особистості.

Він офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно. На обліку у лікарів в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, шкідливих звичок не має, до кримінальної відповідальності не притягувався, має власну квартиру, де створенні гарні житлово-побутові умови для проживання. Крім того, добровільно за його заявою, з заробітної плати щомісячно бухгалтерією утримуються 25 % на аліментів на утримання сина, та 25 % - на утримання його матері, до досягнення дитиною 3-х років.

Створення перешкод відповідачкою у спілкуванні з сином, порушує не тільки його права, як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини та наносить їй психологічну травму, оскілки дитина сумує за ним та перебуває у тривалому очікуванні чергової зустрічні.

Просить у судовому порядку усунути перешкоди у спілкуванні із його сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає окремо з матір'ю - ОСОБА_5. Визначити спосіб участі у вихованні і спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом: перебування дитини ОСОБА_7 за місцем мешкання батька: АДРЕСА_3 з ночівлею кожні перший, третій четвер з 17,00 год., п'ятниця, субота до 19.00 год. місяця; кожні другий, четвертий четвер з 17-00 год., п'ятниця до 19.00 місяця з дотриманням режиму дня та харчування дитини; в день побачення з сином надати право забирати сина з дитячого закладу, дому особисто, визначати без обмежень свободу пересування, місць відпочину, дозвілля в межах міста Кривого Рогу, спільного відпочинку не мнеш двох тижнів під час відпустки батька, першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмеженого спілкування з сином ОСОБА_7, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином, у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнений позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Суду доповнив, що дитину не брав на оздоровлення, так як йому не дали дитину з виїздом, тільки з колишньою дружиною. У дитини відсутній телефон. Він телефонує колишній дружині,але вона не відповідає або телефон вимкнений. Він проживає окремо від своєї матері. Умови для проживання створені. Він на теперішній час зустрічається з дитиною по суботах. За рік зустрічався періодично, так як у колишньої дружини своє життя, пару раз ходили до цирку. Кожної суботи, йому не дають спілкуватися з дитиною.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення уточненого позову заперечувала, посилаючись на відзив на уточнену позовну заяву. Щодо вимоги усунення перешкод, позивачу необхідно довести наявність чинення йому перешкод та чому вони полягають. Відповідачка не чинила перешкод в спілкуванні з дитиною та не забороняла позивачу брати участь у вихованні дитини. Але позивач використовує своє право на спілкування з дитиною для з'ясування відносин з матір'ю з спільної дитини. Дії позивача щодо вимог тривалості побачень, а саме фактично зводяться на зміну місця проживання дитини. Відповідачка буде мати можливість бачити дитину лише у неділю та три дні на тиждень дитина буде ночувати вдома з мамою. Але, й ці дні не остаточні, бо позивач заявляє вимоги щодо святкових та вихідних днів, які дитина проводить з батьком. А також першу половину літніх канікул ( тобто напевно мається на увазі півтора місяця літнього періоду), бо дитина ще дошкільного віку. Вважає позовні вимоги не необґрунтованими за відсутністю спору та не підлягають задоволенню як недоведені належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами.

Представник третіх осіб ОСОБА_8 з позовними вимогами погодилась частково. Наполягала на рішенні виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 18.10.2017 року № 343 «Про встановленні способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1», де був визначений спосіб участі батька у вихованні дитини. Зазначила, що інформації щодо невиконання прийнятого виконкомом рішення немає. В іншій частині позовних вимог, покладається на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі та мають сина: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження, а.с. 11 - копія свідоцтва про шлюб).

Згідно із копією рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради № 343 від 18.10.2017 року, установлено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1: періодичність зустрічей - тричі на тиждень; тривалість зустрічей - за домовленістю з матір'ю малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5; місце зустрічей - без обмежень; рекомендовано ОСОБА_1 проводити зустрічі з його малолітнім сином, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дотриманням режиму дня та харучання дитини даної вікової категорії ( а.с. 6 - копія рішення).

З довідки про доходи від 13.12.2017 року, виданої ОСОБА_1, його заробітна плата за період з червня 2017 року по листопад 2017 рік складає 39356,57 гривень ( а.с. 17 - копія довідки), крім того за його заявою вираховуються аліменти на утримання сина 25 % від заробітку та на утримання матері дитини, до досягнення сином 3 річного віку у розмірі 25 % ( а.с. 18 - копія заяви), за місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно ( а.с. 12 - копія характеристики).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, за місцем проживання характеризується позитивно ( а.с. 15 - копія довідки). За вказаною адресою створені належні умови проживання, що підтверджено «Актом обстеження умов проживання від 21.08.2017 року ( а.с. 14 - копія акту ).

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вищевказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вищевказаної Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Перш за все суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між сторонами цієї справи, дійсно наявний спір про порядок участі батька та матері у спілкуванні та вихованні сина, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах, в той час як відповідач (мати дитини) не погоджується із таким порядком спілкування.

Судом на підставі вищенаведених письмових доказів та пояснень сторін встановлено, що позивач має бажання та належні житлово-побутові умови для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а дитина в свою чергу потребує спілкування із батьком.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні сина, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статтей 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року та прийняв до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При встановленні способу спілкування ОСОБА_1, суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні та доцільність прийняття батьком участі у вихованні сина, зважає на вік неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити позов частковою.

Оскільки на момент ухвалення рішення малолітній ОСОБА_7 виповнилось 4 роки, він відвідує дитячий садок, тобто є більш адаптованою до соціуму, однак на тривалий час розлучати з мамою не можна, та як це буде стресом для дитини.

Суд не вважає за доцільне задоволення вимоги позивача про надання йому можливості спільного відпочинку не менше двох тижнів під час відпустки батька першу половину літніх канікул, оскільки враховуючи вік дитини, тривале перебування без матері може негативно вплинути на її психоемоційний стан.

Щодо позовних вимог усунути перешкоди у спілкуванні шляхом необмеженого спілкуванні засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, суд вважає, що ці вимоги є передчасними, оскільки дитина є малолітньою та в силу свого віку користуватися телефоном чи іншим видом зв'язку за призначенням не вміє.

На підставі вищевикладеного, виходячи з відсутності доказів негативного впливу батька на дитину, рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, інтересів дитини, її віку, наявності належних умов для спілкування батька з дитиною, засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити наступні способи участі батька у спілкуванні та вихованні його дитини: визначити дні спілкування батька з дитиною кожну першу та третю суботу місяця з 10 до 18 години, місце зустрічей без обмежень.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що в разі подальшої зміни у відносинах із сином, а також зміни інших обставин, він не позбавлений можливості звертатись, в тому числі до суду, за зміною способу участі його у вихованні та спілкуванні зі спільним сином.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: відділ опіки Виконкому Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради, виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі у вихованні і спілкуванні батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з малолітнім сином ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю ОСОБА_5 шляхом: визначити дні спілкування батька з дитиною кожну першу та третю суботу місяця з 10 до 18 години, місце зустрічей без обмежень.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 12.11.2018 року.

Суддя: Н. О. Сарат