Справа № 559/2088/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Дубенський міськрайоннийсуд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: вул. Ковпака, 46, с. Соснівка Дубенського району Рівненської області) про стягнення пені за несплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем. У них народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.10.2016 шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей визначено з матірю ОСОБА_5 Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.08.2016 і до досягнення дітьми повноліття. Однак, всупереч рішенню суду відповідач присуджені аліменти не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 №18700 від 06.09.2018 сума заборгованості за аліментами за виконавчим листом №559/1622 від 26.12.2016 станом на 01.09.2018 становить 22882,64 грн, за період з 01.08.2018 по 31.08.2018.

Враховуючи вимоги закону, зокрема ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно її розрахунку (сума заборгованості за місяць х 1% х кількість прострочених днів), з 01.08.2018 по 31.08.2018, становить 6967,31 грн. Тому, просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів.

Позивачка, згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 31).

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просив зменшити йому розмір пені до 3000 грн, взявши до уваги його матеріальне становище, те, що ніде не працює у звязку із відсутністю по місцю проживання робочих місць. Заборговані кошти по сплаті аліментів позичив і зобовязується сплатити поштовим переказом. Згідний, що свій обовязок по утриманню дітей виконував не в повній мірі, однак у літній період, коли є тимчасовий підробіток частково сплачує аліменти та купує одяг дітям та поповнює мобільний рахунок (а.с. 21).

В судове засідання відповідач двічі не зявився, подав заяву 07.11.2018, згідно якої справу просив відкласти, так як перебував за межами області, та заяву від 07.12.2018, згідно якої розгляд справи просив відкласти у звязку із захворюванням, доказів на підтвердження зазначених обставин не надав.

Дослідивши докази, суд вважає, що справа може бути розглянута у відповідності до ст.223 ЦПК України за відсутності відповідача в порядку спрощеного провадження, оскільки свою позицію відповідач виклав у поданому відзиві, причини його неявки в судові засідання визнані неповажними, оскільки не підтвердженні доказами, а позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сторони у справі (а.с. 8).

Діти проживають з матірю, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.08.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 №18700 від 06.09.2018 сума заборгованості за аліментами за виконавчим листом №559/1622 від 26.12.2016 станом на 01.09.2018 становить 22882,64 грн, за період з 01.08.2016 до 31.08.2018 (а.с. 10).

ОСОБА_2 в Дубенській міськрайонній філії Рівненського обласного центру зайнятості на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 22), згідно довідки, виданої виконкомомСоснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області "ОСОБА_2 з його слів станом на 01.10.2018 не працює" (а.с. 23).

У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позовної заяви, вважаючи, що факт не перебування ОСОБА_2 на обліку в уентрі зайнятості не звільняє ОСОБА_2 від сплати аліментів та не є доказом для зменшення пені за несплату аліментів. А навпаки доводить, що ОСОБА_2 не шукає роботу і нічого не робить для того, щоб знайти бодай якусь роботу (а.с. 26).

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.196 СК Україниу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2016 року до 01 вересня 2018 року становить 6967,73 грн. (а.с. 3-4).

Суд бере до уваги розрахунок позивача щодо суми неустойки за прострочені платежі по аліментах, оскільки він здійснений правильно, а позивач дійсно має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд розцінює критично зазначену відповідачем підставу для зменшення пені, а саме: відсутність у нього роботи і коштів на сплату аліментів та пені, оскільки він є особою працездатного віку, не є інвалідом, не має на утриманні інших осіб, а тому зобовязаний утримувати своїх дітей і за невиконання покладених на нього обовязків повинен нести матеріальну відповідальність відповідно до закону.

Заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який з 2016 року регулярно не сплачував аліменти у відповідному розмірі, та не надав доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів як стимул належного виконання обовязку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись: ст.ст.4,12,13,81,83,223,263-265 ЦПК України, ст. 196СК України суд,-

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1) на ім'я ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за виконавчим листом, виданим Дубенським міськрайонним судом Рівненської області 26.12.2016, за період з 01.08.2016 до 01.09.2018 у розмірі 6967 (шість тисяч девятсот шістдесят сім) гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12.12.2018.

Суддя: