Справа № 199/976/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29.03.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Амур-Нижньодніпровський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання у період, починаючи з 22.08.1978 року по 25.11.1994 року, на території України.

В обґрунтуванні заявлених вимог посилається на те, що він в період з 1986 року по 1993 рік навчався в середній загальноосвітній школі №44 м.Дніпропетровська, про що свідчить довідка, видана спеціалізованою школою №44 від 13.06.2017 року №266 та копія свідоцтва про здобуття освіти.

У період з 01.09.1993 роки по 24.06.1996 роки заявник навчався у ПТУ №5 м.Дніпропетровська, після чого в період з 02.09.1996 року по 02.06.1997 року працював на ВАТ «Дніпропетровський силікатний завод» та пізніше служив в лавах Збройних сил. Вказані факти підтверджуються дипломом про освіту, копією трудової книжки та військовим квитком.

Із моменту народження та до 25 листопада 1994 року заявник проживав (без реєстрації) разом з батьками та бабусею за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується обліково-службовою карткою, вкладкою в військовий квиток, де в п.12 зазначено адресу родини. У період з 1994 року по квітень 1997 року заявник проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4, а потім знову переїхав до своєї родини за адресо: АДРЕСА_2, вказаний факт підтверджується адресним листком вибуття.

Заявник зазначає, що в жовтні 1994 року заявник звернувся до ВВС АНД РВ ДМУ УМВС України із заявою про видачу паспорта громадянина України, однак йому було видано паспорт радянського зразка з виправленнями, відповідно до яких вказаний документ є паспортом громадянина України, та є дійсним у період до 31 грудня 2002 року, через нестачу бланків паспортів нового зразка, про що свідчить запис, підпис та печатка начальника відділу на обкладинці паспорту.

У зв'язку з тим, що починаючи з 2002 року на неодноразові звернення заявника до АНД відділу державної міграційної служби із заявами про видачу паспорту громадянина України, заявник отримував відмову, через відсутність реєстрації місця проживання до 1994 року, тому просив суд встановити юридичний факт його постійного проживання на території України протягом періоду з 22.08.1978 року по 25.11.1994 року.

Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні просила постановити рішення відповідно до вимог законодавства.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що заявник в період з 1986 року по 1993 рік навчався в середній загальноосвітній школі №44 м.Дніпропетровська, про що свідчить довідка, видана спеціалізованою школою №44 від 13.06.2017 року №266 та копія свідоцтва про здобуття освіти, диплом НОМЕР_2 (а.с. 11,16).

У період з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року заявник навчався у ПТУ №5 м.Дніпропетровська, після чого в період з 02.09.1996 року по 02.06.1997 року працював на ВАТ «Дніпропетровський силікатний завод» м.Дніпропетровська та пізніше служив в лавах Збройних Сил України. Вказані факти підтверджуються дипломом про освіту НОМЕР_2 (а.с. 16), копією трудової книжки (а.с. 15) та військовим квитком НОМЕР_3

Із моменту народження та до 25 листопада 1994 року заявник проживав (без реєстрації) разом з батьками та бабусею за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується обліково-службовою карткою (а.с. 13), вкладкою у військовому квитку, де в п.12 зазначено адресу родини. У період з 1994 року по квітень 1997 року заявник проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5, а потім знову переїхав до своєї родини за адресою: АДРЕСА_2, вказаний факт підтверджується адресним листком вибуття відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 у 15.05.1997 року та вибув за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За ст. 3 ЗУ «Про громадянство», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до ч.І ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про правонаступництво України», державний кордон Союзу РСР, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською РСР і Білоруською РСР, РРФСР, Республікою Молдова за станом на 16.07.1990 року є державним кордоном України.

За ст.9 Закону України «Про правонаступництво України», всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Відповідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У зв'язку з тим, що в ході судового розгляду повністю знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначили, що заявник постійно проживав на території України із самого народження, а також враховуючи обставини щодо отримання заявником паспорту радянського зразка з виправленнями, відповідно до яких вказаний документ є паспортом громадянина України, що діє в період до 31 грудня 2002 року, та особа вважається громадянином України, тому суд вважає заяву задовольнити та визнати, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7, постійно проживав протягом періоду з 22.08.1978 року по 25.11.1994 року, зокрема станом на 24.08.1991 року на території України.

Встановлення факту проживання ОСОБА_1 необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Керуючись ст.ст. 18, 81, 259, 263, 264 265, 268, 315, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8, протягом періоду з 22.08.1978 року по 25.11.1994 року, зокрема станом на 24.08.1991 року, на території України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: