Справа № 298/308/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

при секретарі : Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 на ухвалу Великоберезнянського районного суду від 07 травня 2018 року про закриття провадження, яку постановлено суддею Лютянською М.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Великоберезнянського районного суду від 07 травня 2018 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно з підстав п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлений позивачем спір слід вирішувати за правилами цивільного судочинства, оскільки із заявлених позовних вимог слідує, що спір є приватно - правовим, він стосується цивільного права, права власності, іншого речового права на нерухоме майно, яке виникло на підставі правочинів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем оскаржені дії нотаріуса, як державного реєстратора, що полягають у вчиненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно позивача ОСОБА_1, а тому вважав, що даний спір підлягає в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками апеляційний суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно зі ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1ст.13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь які справи, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 згаданого Кодексу адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами визначення юрисдикції адміністративних судів, закріплених статтею 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно - правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

При вирішенні питання про розмежування компетенції справ цивільного судочинства від справ адміністративного судочинства є одночасно як субєктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно, на підставі договору іпотеки від 28.03.2006 р. за №471, який посвідчений Великоберезнянською райдержнотконторою, державна реєстрація якого проведена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 При цьому зазначав, що підставою для виникнення права власності у фінансової установи на спірне майно виникло на підставі договору іпотеки укладеного між Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 від 28.03.2006 р. за №471, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Звернення позивача до суду із вказаним позовом спрямоване на відновлення його майнового стану (порушеного права власності на нерухоме майно, яке розташоване в с.Чорноголова, без назви буд.243 Великоберезнянського району, Закарпатської області на підставі договору іпотеки від 28.03.2006 р. за №471), на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Така позиція узгоджується з правовим висновком ОСОБА_4 Верховного Суду викладених у постановах від 28.03.2018 р. у справі №826/144433/16, від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги характер спірних правовідносин, підстави та предмет позову, субєктивний склад учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку, що даний спір не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного, ухвала Великоберезнянського районного суду від 07 травня 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Великоберезнянського районного суду від 07 травня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий :

Судді :