ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 2-20/05

Головуючий у першій інстанції - Тіщенко Л.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/59/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_2,

боржник - ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2018 року про видачу дубліката виконавчого листа (повний текст ухвали складено 07 червня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа на підставі рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2005 року по цивільній справі № 2-20/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Заяву обґрунтовувала тим, що з 09 березня 2005 року вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у Талалаївському ВДВС. До листопада 2009 року боржник сплачував аліменти на дітей регулярно, а потім змінив своє місце проживання і перестав їх сплачувати. На даний час виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь не перебуває ні в Талалаївському районному ВДВС у Чернігівській області, ні в Одеському ВДВС.

Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено, видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-20/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 22 грудня 2004 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на те, що постановлення даної ухвали відбулось з порушенням прав ОСОБА_3, норм матеріального та процесуального права.

Боржник зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що виконавчий лист було втрачено, ґрунтуються на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що стягувачем було отримано виконавчий лист лише у межах суми платежу за один місяць, і саме даний виконавчий лист був переданий за підвідомчістю до Барського РВ ДВС, а тому не може знаходитись в зазначених судом відділах виконавчої служби.

ОСОБА_3 вказує, що виконавчий лист після вступу в законну силу рішення суду стягувачу не видавався, про що свідчить відсутність у матеріалах справи підтвердження звернення ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа після вступу рішення в законну силу чи підтвердження, що він був вручений їй та в подальшому пред'явлений до виконання.

Боржник наголошує, що відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки виконавче провадження за рішенням Талалаївського районного суду від 07 лютого 2005 року на даний час мало б бути закінченим, зважаючи на те, що згідно резолютивної частини цього рішення аліменти стягнуто до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а ОСОБА_5 на момент подачі заяви виповнилось 23 роки.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника адвоката ОСОБА_7, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа втрачено, рішення не виконується і не втратило своєї законної сили, задоволення заяви не порушує прав сторін виконавчого провадження і є заходом по належному і своєчасному виконанню судового рішення, що сприяє реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом у справі встановлено, що рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно починаючи з 22 грудня 2004 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 18, 27). Рішення набрало чинності 09 березня 2005 року.

На аркуші справи 19 міститься розписка ОСОБА_2 від 07.02.2005 про те, що з вимогами ст. 348 ЦПК України про виконання рішення суду за заявою стягувача вона ознайомлена.

09 лютого 2005 року ОСОБА_2, до вступу рішення в законну силу, звернулась до суду із заявою про видачу їй виконавчого листа на руки для примусового стягнення (а.с. 20).

Як вбачається із записів на довідковому листі даної цивільної справа 09 лютого 2005 року ОСОБА_2 виконавчий лист був отриманий.

Пунктом 1 статті 217 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на день подання заяви) передбачено, що рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із статтею 348 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на день подання заяви) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або допущено до негайного виконання, за заявою особи, на користь якої постановлено рішення, видається один виконавчий лист.

Із викладеного слідує, що 09 лютого 2005 року ОСОБА_2 було отримано виконавчий лист лише у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Будь-яких даних про отримання виконавчого листа за рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2005 року після набрання ним чинності, тобто після 09 березня 2005 року, матеріали справи не містять, як і не містять даних про виконання зазначеного рішення.

З супровідного листа за підписом в.о. начальника РВ ДВС Талалаївського районного управління юстиції від 09.03.2005 (а.с. 22) вбачається, що виконавчий лист № 2-20 від 07.02.2005 Талалаївського районного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини направлений для виконання по територіальності до Барського РВ ДВС. За матеріалами справи прослідковується, що направлявся виконавчий лист про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

До заяви про видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_2 додала відповіді Талалаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області від 17.04.2018 (а.с. 24) та Мурованокуриловецького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області від 17.05.2018 (а.с. 25) про те, що у зазначених відділах виконавчі провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 станом на 17.04.2018 та на 17.05.2018 відповідно не перебувають. Однак зазначені відповіді не можуть свідчити про втрату виконавчого листа за судовим рішенням.

Таким чином, розглядаючи справу районний суд дійшов помилкового висновку про те, що оригінал виконавчого листа по цивільній справі № 2-20/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів втрачено, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-20/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що виконавче провадження за рішенням Талалаївського районного суду від 07 лютого 2005 року на даний час мало б бути закінченим, зважаючи на те, що згідно резолютивної частини цього рішення аліменти стягнуто до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а ОСОБА_5 на момент подачі заяви виповнилось 23 роки, апеляційний суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно частини 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах, зокрема про стягнення аліментів, може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджено платежі.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час досяг повноліття, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка ще є неповнолітньою, аліменти присуджені до стягнення, за вирахуванням частки, що припадає на ОСОБА_5, до досягнення повноліття ОСОБА_6. Тобто твердження ОСОБА_3 про те, що виконавче провадження за вказаним рішенням суду на даний час мало б бути закінченим є хибним, та таким, що не ґрунтується на нормах закону.

Зважаючи на те, що матеріалами справи не підтверджено факту звернення ОСОБА_2 за виконавчим листом за рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2005 року після набрання ним чинності, тобто після 09 березня 2005 року, а також факту його отримання, остання не позбавлена можливості на звернення із заявою про видачу такого виконавчого листа до Талалаївського районного суду Чернігівської області.

Керуючись ст. 367, 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, 381-384, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2018 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-20/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий Судді: