ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Херсон

справа № 766/16494/17

провадження № 22-ц/819/74/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Вейтас І.В.,
Приходько Л.А.,
секретарКутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 08 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 12 жовтня 2001 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що спільне проживання з відповідачем не склалося, фактично шлюбні стосунки не підтримуються, вона з дочкою проживають окремо, дочка знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що їхня донька потребує додаткових витрат на оплату її навчання та лікування, в яких відповідач в добровільному порядку участі не приймає, і зазначені витрати вона несе самостійно, ОСОБА_7 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь наступні витрати на дитину: половину вартості платних освітніх послуг за навчання доньки у Херсонському академічному ліцеї ім. О.В.Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті в сумі 4 300,00 грн.; половину вартості витрат, пов'язаних з придбанням контактних лінз доньці, в сумі 619,50 грн.; половину вартості річного абонементу на відповідні заняття ЛФК в сумі 840,00 грн.; половину вартості наданих доньці стоматологічних послуг в сумі 4 000,00 грн., а всього витрат на суму 9 759,50 грн. Також позивач просила суд стягнути з відповідача щомісячно передбачувані витрати на лікування дитини у розмірі 300,00 грн. до досягнення нею повноліття.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 додаткові витрати на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 8 9 19,50 грн., а також судові витрати в сумі 704,80 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлен з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиву на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, учасників справи та процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що у понесених позивачкою витратах на утримання дитини, в силу вимог ст.185 СК України, повинен брати участь і відповідач, як батько дитини, в рівних частках з позивачкою.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом першої інстанції, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2001 року, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2018 року розірвано (а.с.3).

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.4).

Судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2017 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 вересня 2017 року та до повноліття дитини.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, позивач зазначала, що такі витрати виникають у зв'язку з навчанням доньки та у зв'язку з наявністю у неї вадів зору, що потребує постійного лікування, купівлі медичних товарів (зокрема окулярів, лінз) проходження ЛФК та інше. Також доньці було надано стоматологічні послуги.

Відповідачем не заперечується того факту, що їх донька має вади зору та потребує постійного лікування.

Так, відповідно наданого позивачем договору № 04-11/44/17 31 серпня 2017 року між Херсонським академічним ліцеєм ім. О.В.Мішукова Херсонської міської ради при Херсонському державному університеті та ОСОБА_7, ОСОБА_5 укладено угоду про надання додаткових освітніх послуг ОСОБА_8, оплата за послуги на 2017-2018 навчальний рік складає 8 600,00 грн. (а.с.5).

ОСОБА_8 має вади зору та потребує постійного лікування та придбання медичних товарів (а.с.6-9).

На підтвердження витрат щодо придбання медичних товарів для лікування доньки позивачем надано Звіт з продажів пацієнту на загальну суму 1 239,00 грн. (а.с.8). Проте із зазначено звіту вбачається, що витрати були здійсненні в різні періоди, починаючи з 28 січня 2012 року по 15 квітня 2017 року. Тобто, витрати, здійсненні з 28 січня 2012 року по 29 липня 2013 року в загальному розмірі 376,00 грн., не можуть вважатися такими, що підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст.185 СК України, оскільки у зазначений період сторони проживали спільно однією сім'єю.

Також, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1533 від 03 січня 2017 року ОСОБА_8 були надані стоматологічні послуги на суму 8000,00 грн., що були сплачені позивачем по справі (а.с.10).

Вимоги щодо відшкодування половини вартості придбання річного абонементу для зайняття ЛФК у загальному розмірі 1 680,00 грн. (а.с.11), судом першої інстанції були відхиленні, як такі, що не підтвердження належними доказами, а саме за відсутності будь-яких відомостей факту сплати саме за зайняття ЛФК.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 300,00 грн. на лікування дитини щомісячно судом першої інстанції зазначено, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки додаткові витрати, на які посилається позивач, не є передбачуваними та фактичними, що підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 185 СК України.

Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції вірно враховано вимоги ст. 185 СК України, зі змісту якої вбачається, що батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені саме особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Витрати, понесені позивачкою на оплату додаткових освітніх послуг дитини, на стоматологічні послуги та на придбання необхідних медичних товарів для лікування доньки, є витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, а саме хворобою дитини та розвитком її здібностей, у зв'язку з чим наявні всі підстави для зобов'язання відповідача брати участь у зазначених витратах.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо відсутності підстав для стягнення визначених судом додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дитини, на виконання вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано.

Посилання ОСОБА_5 на те, що судом першої інстанції не було враховано його скрутне матеріальне становище, його вік, стан здоров'я та перебування на його утриманні батьків похилого віку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки він добровільно не приймає участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами, і зазначені ним обставини не можуть бути підставою для звільнення його від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини, яка дійсно потребує такої допомоги від батьків.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що додаткові витрати на дитину у вигляді сплати за надання додаткових освітніх послуг та сплати за надання стоматологічних послуг, не можуть вважатися такими, що здійсненні саме позивачем, оскільки у період їх сплати він з позивачем ще проживали однією сім'єю, колегія суддів вважає безпідставними. Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивач надала суду копію договору купівлі-продажу квартири, відповідно до якого квартира, в якій сторони сумісно проживали, була продана ще 08 грудня 2016 року, що спростовує вищезазначені твердження апелянта. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував даного факту.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром участі батька у додаткових витратах на дитину, а саме 1/2 частина від понесених витрат. Проте, зважаючи на встановлені вище обставини та проаналізувавши докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, а саме щодо сплати коштів за придбання медичних товарів на загальну суму 1 239,00 грн., взявши до уваги лише суму витрат у розмірі 863,00 грн., колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки слід змінити, зменшивши розмір стягнутих додаткових витрат з 8 919,50 грн. до 8 731,50 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору також слід змінити, зменшивши суму стягнення судового збору з 704,80 грн. до 689, 94 грн.

В решті рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги в цій частині, не спростовують правильних висновків суду, а тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суд Херсонської області 08 травня 2018 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7 додаткових витрат на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 8 919,50 грн. до 8 731,50 грн.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави з 704,80 грн. до 689, 94 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 12 листопада 2018 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: І.В.Вейтас

Л.А.Приходько