Справа №639/1397/18
Провадження №2/639/1050/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/1397/18 за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2018 року представник Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ заборгованість по оплаті за навчання в сумі 8 400, 82 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 31.10.2009 № 441 відповідача з 01.11.2009 зараховано до аспірантури ХНУВС за заочною формою навчання за спеціальністю 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність. 31.10.2009 року між Відповідачем та Університетом укладено договір № 38/09 про підготовку аспіранта заочної форми навчання. Згідно п. 1.1. договору Університет зобовязується надавати Замовнику послуги з підготовки аспіранта що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі Університету, а Замовник зобовязується виконувати свої обовязки за договором та оплатити послуги за ціною, встановленою Договором. Проте всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, у звязку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 12.07.2013 № 306 Відповідача відраховано у звязку з несплатою за навчання. Згідно Довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 31.10.2009 № 38/09 загальна сума заборгованості на день звільнення Відповідача становить 8 400, 82 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача.

25 квітня 2018 року від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшла заява, відповідно до якої вона посилалася на те, що позовне провадження відкрито не на ту особу, оскільки після розірвання шлюбу вона змінила прізвище на «Наумову», окрім того договір містить дописки та взагалі не встановлено, чи дійсно відповідач його підписувала, а також відповідач зазначила, що позивач звернувся до суду з порушенням позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі Довіреності від 17.07.2017 року № 7/49, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 31.10.2009 № 441 ОСОБА_1 з 01.11.2009 зараховано до аспірантури ХНУВС за заочною формою навчання за спеціальністю 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність. (а.с. 5)

31.10.2009 року між ОСОБА_1 та ХНУВС було укладено договір № 38/09 про підготовку аспіранта заочної форми навчання. (а.с. 6)

У відповідності до п. 1.1 зазначеного договору, університет зобовязується надавати замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі університету, а замовник зобовязується виконувати свої обовязки за цим договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором.

Відповідно до п. 2.1.1. договору Університет зобовязується зарахувати замовника наказом Університету в якості аспіранта строком на чотири роки.

При цьому п. 7.1 вказаного договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.10.2019 року, а в частині розрахунків до повного виконання.

Згідно п. 2.2.1 договору замовник зобовязаний своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором.

Згідно п. 3.2 договору замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 2191 гривня 51 копійка протягом 10 днів з початку кожного семестру.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормами ст. 530 ЦК України, встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 12.07.2013 року № 306, ОСОБА_1 відраховано з числа аспірантів докторантури та адюнктури у звязку з несплатою за навчання з 12 липня 2013 року, згідно з положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах МВС України, затвердженим наказом МВС України від 28 квітня 2006 року № 421. (а.с. 7).

За період навчання від ОСОБА_1 оплата надходила не в повному обсязі, у звязку з чим на момент відрахування за відповідачем рахується заборгованість в сумі 8 400, 82 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком оплати за надання освітніх послуг від 23.02.2018 року № 4/277д (а.с. 8).

15 серпня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено Претензію, відповідно до якої вони пропонували ОСОБА_1 до 01 вересня 2016 року добровільно сплатити заборгованість за навчання у розмірі 8 400, 82 грн. (а.с. 9, 10-11)

Вказана претензія відповідачем виконана не була, кошти не були перераховані.

Згідно п. 5.1 договору № 38/09 про підготовку аспіранта заочної форми навчання від 31.10.2009 року, за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Вимогами ст. ст.629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання.

На підставі викладеного, вбачається, що умовами договору, укладеного між університетом та ОСОБА_1 було обумовлено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо відрахування замовника з навчального закладу, при цьому відповідач була ознайомлена з умовами договору та погодилася з ними, про що свідчить підпис останньої в договорі.

Щодо посилання відповідача на те, що це не її підпис зазначено у договорі, то вказані доводи нічим не були підтверджені, відповідачем не було заявлено клопотання про проведення експертизи тощо.

Відповідач в своїй заяві також вказує, що позивачем було пропущено строки позовної давності при звернені до суду з позовною заявою, стосовно цього суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. (ч. 1 ст. 256 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Так, відповідно до п. 7.3. договору № 38/09 про підготовку аспіранта заочної форми навчання від 31.10.2009 року, всі суперечки, що виникають у звязку із цим Договором, вирішуються у відповідності до чинного законодавства в судовому порядку, при цьому сторони домовилися, що відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у шість років.

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем, при звернені до суду з позовною заявою 20.03.2018 року не було порушено строки позовної давності.

Щодо посилання відповідача на те, що позов було предявлено не до тієї особи, адже зараз її прізвище «Наумова», суд зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, після розірвання шлюбу дружині були присвоєно прізвище Наумова. Разом з тим, в матеріалах справи також міститься копія паспорту відповідача, яка була надана нею, на імя ОСОБА_1, а отже суд приходить до висновку, що оскільки особа посвідчується паспортом громадянина України, то відповідачем не було надано доказів того, що позов предявлено не до тієї особи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання підлягає задоволенню.

Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 626, 629, 901, 903 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (04 червня 1985 рокі народження, паспорт серії МН № 996970, виданий Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області 29 липня 2008 року, ІІН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1, кв.17) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (місцезнаходження: м. Харків, пр. Льва Ландау, б. 27, р/р 0112 в управлінні Державного казначейства в Харківській області, МФО 850111, ) заборгованість по оплаті за навчання у сумі 8 400, 82 грн. (вісім тисяч чотириста гривень 82 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 (04 червня 1985 рокі народження, паспорт серії МН № 996970, виданий Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області 29 липня 2008 року, ІІН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1, кв.17) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (місцезнаходження: м. Харків, пр. Льва Ландау, б. 27, р/р 0112 в управлінні Державного казначейства в Харківській області, МФО 850111, ) судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок)

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2018 року.

Найменування сторін:

Позивач - Харківський національний університет внутрішніх справ, місцезнаходження: м. Харків, пр. Льва Ландау, б. 27, р/р 0112 в управлінні Державного казначейства в Харківській області, МФО 850111, .

Відповідач - ОСОБА_1, 04 червня 1985 рокі народження, паспорт серії МН № 996970, виданий Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області 29 липня 2008 року, ІІН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1, кв.17.

Суддя В. В. Труханович