Єдиний унікальний номер 237/6426/13-ц Номер провадження 22-ц/775/453/2018
Головуючий у 1 інстанції Медведський М.Д. Єдиний унікальний номер 237/6426/13
доповідач Новосьолова Г.Г. Номер провадження 22-ц/775/453/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м.Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Кішкіної І.В., Новосядлої В.М.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника моторного транспортного бюро України на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторно-транспортного бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, (суддя 1 інстанції Медведський М.Д., рішення ухвалено 10 листопада 2017 у приміщенні суду м. Курахове Донецької області),

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2013 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, Моторно-транспортного бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 04 квітня 2013 року о 07 год.45 хв. у м. Донецьку по бульвару Шевченко напроти будинку №16 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, якому автомобіль належить на праві власності та транспортного засобу ВАЗ 11183, під керуванням ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_2., який належить на праві власності ОСОБА_1

Між страховою компанією «Оранта» та ОСОБА_1 було укладено договір про обов'язкову цивільно - правову відповідальність власників наземних транспортних засобів (страховий поліс №АВ/8464710), предметом договору страхування є страхування транспортного засобу ВАЗ 11183, державний номер НОМЕР_2.

На місце скоєння ДТП були викликані працівники державтоінспекції, які склали матеріали ДТП, була повідомлена страхова компанія «Оранта», страховий комісар виїжджав на місце ДТП. Інший учасник ДТП ОСОБА_3 пояснив, що його автомобіль не був застрахований.

19 вересня 2013 року постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даного ДТП, внаслідок порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

22 жовтня 2013 року постановою апеляційного суду Донецької області постанова Ворошиловського районного суду м. Донецька відносно ОСОБА_3 залишена без змін.

Внаслідок ДТП транспортний засіб ОСОБА_1 отримав значні механічні пошкодження, що спричинило майнову шкоду на суму 43 278,92 гривень, про що свідчить автотоварознавче дослідження за №141-191113-УФ від 29 листопада 2013 року.

За виклик експерта для проведення експертного дослідження та підготовки висновку позивачкою сплачено 700 гривень.

Сплата поштових послуг за направлення телеграм відповідачам для проведення огляду транспортного засобу складає 77,04 гривень.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ 11183 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, він тривалий час знаходився на лікуванні, ці обставини потягли у перенесені ОСОБА_1 моральних страждань, постійні хвилювання за стан здоров'я сина та подальші наслідки перенесених травм, змінили уклад життя, погіршили взаємовідносини в родині. Відсутність коштів на ремонт автомобіля змусило її додавати додаткові зусилля для пошуку грошей на ремонт, позичання їх у знайомих та рідних, що спричиняло йому додаткові фізичні страждання та приниження гідності.

За таких обставин, позивачка ОСОБА_1 перенесла моральні та фізичні страждання, що змінило склад життя та спричинило їй моральну шкоду у сумі 5 000 гривень.

Позивач ОСОБА_2 після отримання тілесних ушкоджень тривалий час лікувався, вартість витрачених грошових коштів на придбання ліків складає 1 640 гривень, також йому спричинена моральна шкода у сумі 10 000 гривень, у зв'язку з отриманням психологічного стресу внаслідок ДТП.

Оскільки цивільно - правова відповідальність винної особи ОСОБА_3 на час скоєння ДТП не була застрахована, тому п.41.1 ст.41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що саме моторне - транспортне страхове бюро України відшкодовує заподіяну шкоду.

У подальшому уточнюючи позовні вимоги та звертаючись до суду 16 лютого 2017 року позивачі просили стягнути:

з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1:

- грошову суму спричиненої моральної шкоди у сумі 6500 гривень + інфляційні втрати 6543,83 гривень, всього 13 943,83 гривень;

- за виклик автотехексперта для проведення експертного дослідження та підготовки висновку 700 гривень + інфляційні втрати 704,72 гривень всього 1 404,72 гривень;

- суму витрат за поштові послуги по виклику відповідачів для участі в експертизі в розмірі 77,04 гривень + інфляційні втрати 79,57 гривень, всього 156,61 гривень;

- суму судового збору - 505,56 гривень + інфляційні втрати 522,18 гривень, всього 1027,74 гривень;

з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2:

- грошову суму спричиненої моральної шкоди у сумі 10 000 гривень + інфляційні втрати 10 328,75 гривень, а всього 20 328,75 гривень;

- суму витрат на лікарські препарати в розмірі 1640,08 грн. + інфляційні втрати 1694 грн. всього 3 334,08 гривень;

з Моторно-транспортного бюро України на користь ОСОБА_1

- майнову шкоду у сумі 43 278,92 гривень + інфляційні втрати 44701,71 гривень, а всього 87 980,63 гривень.

24 травня 2017 року заочним рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області позовні вимоги задоволені (а.с.166-170 Т.1).

27 червня 2017 року відповідач МТСБУ звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення (а.с.172-175 Т.1).

13 липня 2017 року ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області заява МТСБУ про перегляд заочного рішення задоволена. Заочне рішення скасоване та справи призначена до розгляду.

10 листопада 2017 року рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5 000 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 116, 28 гривень.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 116,28 гривень, матеріальну шкоду у сумі 43 278,92 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 10 000 гривень, суму витрат на лікарські засоби у сумі 1240,05 гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ст. 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, тому в частині інфляційних нарахувань щодо всіх позовних вимог суд вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Тому, позовні вимоги позивачів до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню - без врахування інфляційної індексації.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування витрат на лікування з ОСОБА_3 суд задовольнив частково у сумі 1240,05 грн. без врахування інфляційних витрат, у зв'язку з недоведеністю всіх витрат на лікування.

У задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат на проведення автотоваровідчого дослідження та витрат на поштові послуги з виклику відповідачів для участі у проведенні автотоваровідчого дослідження відмовлено, оскільки ці витрати не є шкодою в розумінні глави 82 ЦК України та не є судовими витратами в розумінні Глави 8 ЦПК України. Крім того, згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу, яке належить ОСОБА_1, у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу нанесену матеріальну шкоду у сумі 43 278,92 гривень, судом стягнути з МТСБУ без врахування інфляційних витрат.

Не погодившись з рішенням суду Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог до МТСБУ скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У рішенні суду від 10 листопада 2017 року зазначено, що винною особою у ДТП є ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «Hyundai», тому саме винна особа має відповідати за завдану в ДТП шкоду враховуючи вимоги законодавства. Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно полісу у ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ». Згідно витягу із централізованої бази даних МТСБУ, даний поліс АВ/3264887 є невикористаним, тобто такий поліс взагалі не міг укладатись. Отже, відповідач ОСОБА_3 не надав доказу того, що його цивільна - правова відповідальність, як власника транспортного засобу була застрахована на момент ДТП, що мала місце 04 квітня 2013 року. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених п.39.2.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.41.1 МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Тому, оскільки винна особа у ДТП ОСОБА_3 не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, то після вищезазначеної події у позивачів, було право на звернення до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в ДТП, яка мала місце 04 квітня 2013 року. Але, такої заяви до МТСБУ не було подано. До заяви мають бути додані документи, завірені у встановленому порядку. МТСБУ приймає рішення щодо виплати потерпілому після з'ясування обставин ДТП та після отримання від потерпілої особи всіх необхідних документів. Відносини між потерпілими особами та МТСБУ виникають з моменту звернення потерпілої особи до МТСБУ. Отже, оскільки позивачі не звертались до МТСБУ, не подали заяви на виплату, то ніяких відносин між ними не виникло, відповідно про їх порушення не може йти мова. Те що позивачі звертались до ПАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ» з метою виплати відшкодування, не зобов'язує МТСБУ здійснити виплату на користь потерпілих осіб, оскільки заява має бути подана саме до МТСБУ. Зазначені вимоги, суд першої інстанції проігнорував, чим порушив норми матеріального права. Апелянт звертає увагу, що відповідно до п.37.1.4 пункту 37.1 ст.37 цього Закону передбачено, підставу відмови у здійснені регламентної виплати МТСБУ потерпілому в разі якщо заява про страхове відшкодування не була подана впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, та три роки, якщо шкода заподіяна здоров'ю, з моменту скоєння ДТП. Суд першої інстанції не врахував зазначеного. До МТСБУ у порушенні норм процесуального права не були надіслані позовна заява з додатками, тому у апелянта відсутні будь які докази завдання матеріального збитку позивачам, відповідно МТСБУ не може погодитись з його розміром, оскільки неможливо проаналізувати об'єктивність документів, що підтверджує розмір збитку. Враховуючи зазначене, позивачі не надали достовірних доказів завдання їм матеріального збитку та доказів того, що у МТСБУ є підстави здійснити відшкодування на користь позивача. Позивачі не довели обставин, які підтверджують правомірність позовних вимог до МТСБУ.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та телефонограма за №310-311, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.20, 22-24 Т.2).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання апеляційного суду не з'явився, був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України 05 квітня 2018 року відповідно до ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" - за десять днів до дати відповідного судового засідання.

До апеляційного суду від позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якій просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відзив мотивований тим, що відповідачу МТСБУ була надана можливість і право передбачене Конституцією України, ЦПК України, приймати участь у судових засіданнях, надавати докази, але відповідач проігнорував надану законом можливість приймати участь у судовому розгляді, а тому доводи його апеляційної скарги є необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційний інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги МТСБУ оскаржує рішення суду лише щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення відшкодування майнової шкоди, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди з МТСБУ на користь позивача виходив з положень ст.ст.6, 22, 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 3264887 строком дії з 13 липня 2012 року до 12 липня 2013 року, тобто на момент вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної угоди. Відповідно до вказаного полісу розмір франшизи встановлений на рівні 0 (нуль) гривень, а максимальна сума відшкодування за заподіяння майнової шкоди в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч гривень). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «СК «Лафорт» припинено 22.02.2016 року, номер запису 6029485. Відповідно до Акту товарознавчого дослідження власнику автомобіля ВАЗ, що належить ОСОБА_1, у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу спричинено майнову шкоду в сумі 43 278,92 гривні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи.

22 жовтня 2013 року постановою апеляційного суду Донецької області, постанова судді Ворошиловського районного суду м. Донецька, якою визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, залишена без змін.(а.с.89-90 Т.1).

Ввідповідно до ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У зв'язку з наведеним у всіх випадках пред'явлення позову про відшкодування шкоди до володільця наземного транспортного засобу судам слід обов'язково з'ясовувати те, чи була застрахована в установленому законом порядку його відповідальність полісом обов'язкового страхування на момент завдання шкоди. Якщо так, необхідно вирішити питання про залучення страховика до участі у справі.

Так, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 3264887 строком дії з 13 липня 2012 року до 12 липня 2013 року, тобто на момент вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вказаного полісу розмір франшизи встановлений на рівні 0 (нуль) гривень, а максимальна сума відшкодування за заподіяння майнової шкоди в розмірі 50 000 гривень (а.с. 68 Т.1).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «СК «Лафорт» припинено 22 лютого 2016 року, номер запису 6029485 (а.с.161-163 Т.1).

За положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у деяких випадках відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ).

Зокрема, згідно з вимогами п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених зазначеним вище законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу працівникам міліції та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством; е) за інших обставин, визначених законодавством про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.9.2 ст. 9 зазначеного вище Закону страховик або МТСБУ відповідає в межах обов'язкового ліміту відповідальності, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно Акту товаровідчого дослідження № 141-191113-УФ від 29 листопада 2013 року власнику автомобіля ВАЗ 11183-110-203 НГ, державний номер НОМЕР_2, що згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу належить ОСОБА_1, у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу нанесену майнову шкоду у сумі 43 278,92 гривень (а.с.97-102 Т.1).

Отже, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог у відшкодування майнової шкоди з МТСБУ на користь позивача необхідно залишити без змін.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував вимоги положень п.37.1.4 пункту 37.1 ст.37 Закону про підстави відмови у здійснені регламентної виплати МТСБУ потерпілому в разі якщо заява про страхове відшкодування не була подана впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, та три роки, якщо шкода заподіяна здоров'ю, з моменту скоєння ДТП, то вони є безпідставними.

04 квітня 2013 року о 07 год.45 хв. у м. Донецьку по бульвару Шевченко напроти будинку №16 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, якому автомобіль належить на праві власності та транспортного засобу ВАЗ 11183, під керуванням ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_2., який належить на праві власності ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власника наземних транспортних засобів звернулась до ПАТ «СК «Лафорт», що підтверджується квитанцією про поштове відправлення, таким чином власник пошкодженого транспортного засобу виконав покладений на нього обов'язок звернутись із вимогою про виплату відшкодування.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та МТСБУ 20 грудня 2013 року (а.с.1-3 Т.1).

29 грудня 2013 року ухвалою судді Мар'їнського районного суду Донецької області позовна заява була повернута позивачу за непідсудністю даному суду (а.с.11 Т.1).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивачі звернулись з апеляційної скаргою на ухвалу суду (а.с.10 Т.1).

10 лютого 2014 року ухвалою апеляційного суду Донецької області було відкрите апеляційне провадження та в подальшому справа була призначена для розгляду на 24 люте 2014 року, про що свідчить ухвала апеляційного суду (а.с.19,21 Т.1).

Про час та місце розгляду справи МТСБУ було повідомлено належним чином (20 лютого 2014 року було вручено під розпис), про що свідчить рекомендоване повідомлення поштового відправлення (а.с.33 Т.1).

24 лютого 2014 року ухвалою апеляційного суду Донецької області, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, ухвала Мар'їнського районного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року скасована, з передачею питання до того ж суду (а.с.49-50 Т.1).

Копія ухвали направлена відповідачу МТСБУ, що підтверджується копією супровідного листа (а.с.51 Т.1).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач МТСБУ повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи.

Лише 27 лютого 2017 року представник відповідача МТСБУ Ратушний С.І. , 27 березня 2017 року представник відповідача ОСОБА_9 звертались з клопотанням до суду першої інстанції про надання копії позовної заяви і доданими до неї документами (а.с.142-143 Т.1).

Судом першої інстанції копії документів надсилались про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.131,151-152, 164 Т.1).

Отже, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом відповідно до вимог діючого законодавства Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому відсутні підстави зазначені у апеляційній скарги стосовно строків звернення з вимогами до МТСБУ.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, оскільки вони були предметом розгляду у суді першої інстанції, судом відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України (в редакції яка діла на час ухвалення рішення суду) надана відповідна оцінка, яка ґрунтується на всебічному, повному , об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване судове рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позовних вимог до МТСБ У - без змін.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника моторного транспортного бюро України залишити без задоволення.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені статтями 389, 390 ЦПК України.

Головуючий Новосьолова Г.Г.

Судді Кішкіна І.В.

Новосядла В.М.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2018 року.

Суддя