АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/195/17 Номер провадження 22-ц/786/834/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Лобова О.А., Абрамова П.С.

секретар: Філоненко О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокіл»

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області, постановленого 01 червня 2017 року, в приміщенні суду у смт. Нові Санжари у складі судді Стрельченко Т.Г.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ТОВ «Сокіл» звернулось до суду із вказаним позовом та просило визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: ангар для сільськогосподарської техніки, площею 1803,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1; сарай, площею 141,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2; будівлю бані, площею 79,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3; будинок механізатора, їдальня, площею 298,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4; водонапірну башту площею 7,0 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_5; зерносклад-комплекс № 2, площею 2024,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_6; пункт штучного осіменіння, площею 31,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_7; водонапірну башту, металеву, розташована за адресою: АДРЕСА_8; корівник, площею 1583,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_9; свинарник, площею 813,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_10; телятник, площею 822,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_11; будинок плотні-майстерні, площею 143,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_12; зерносклад (тік) № 3, площею 1124,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_13; зерносклад (тік) № 2, площею 1050,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_14; зерносклад (тік) № 1, площею 601,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_15; ЗАВ-20, площею 84,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_16; будинок комірника, площею 27,0 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_17; склад матеріалів, площею 532,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_18; автогараж, площею 700,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_19; будинок-диспетчерська, площею 58,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_20; ангар-зерносклад, площею 1775,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_21; зерносклад, площею 1217,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_22; вагова, площею 16,9 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_23; свинарник-відгодівельник, площею 954,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_24; корівник, площею 1632,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_25; водонапірна башта, металева, розташована за адресою: АДРЕСА_26; комплекс-відгодівельник, площею 1296,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_27.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що у 2000 році КСП імені Шевченка було реорганізоване у сільськогосподарський кооператив імені Шевченка. У 2004 році, правонаступником СГК ім. Шевченка стало ТОВ «Сокіл» в частині переданого йому майна у відповідності до розподільного та передаточного балансів і актів приймання-передачі активів та пасивів кооперативу.

Зазначало, що розпаювання майна КСП було проведене на підставі рішення від 15.03.2003 року загальних зборів власників майнових паїв СГК ім. Шевченка. Було вирішено розпаювати майно колишнього КСП ім. Шевченка, що знаходилось на балансі СГК ім. Шевченка, виділити високоліквідне майно основних і оборотних засобів на суму 1 313 038 грн. 66 коп. для погашення кредиторської заборгованості, затверджено пайовий фонд, покладено контроль за виконанням рішення загальних зборів по розпаювання майна та його видачу в натурі на комісію по розпаюванню майна.

Майно, яке виділяється на погашення кредиторської заборгованості колишнього КСП ім. Шевченка визначене у відповідному переліку. Серед іншого майна, у ньому зазначені будівлі щодо яких пред'являється позов.

Згідно розподільчого балансу від 30.04.2004 року та акту приймання - передачі активів, капіталу, зобов'язань сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка станом на 30.04.2004 року, від СГК ім. Шевченка до ТОВ «Сокіл» були передані всі будинки і споруди.

Вказувало, що колишній керівник ТОВ «Сокіл», відповідач ОСОБА_2, не визнаючи права власності товариства на нерухомі об'єкти, не подав необхідний пакет документів, який був передбачений законодавством, що стало перешкодою для оформлення права власності товариства на це майно.

Зазначало, що на даний час єдиною підставою для встановлення та реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно може бути лише відповідне рішення суду, яке визнає право власності товариства на майно.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Сокіл» задоволено.

Визнано за ТОВ «Сокіл» право власності на нерухоме майно, а саме: ангар для сільськогосподарської техніки, площею 1803,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1; сарай, площею 141,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2; будівлю бані, площею 79,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3; будинок механізатора, їдальня, площею 298,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4; водонапірну башту площею 7,0 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_5; зерносклад-комплекс № 2, площею 2024,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_6; пункт штучного осіменіння, площею 31,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_7; водонапірну башту, металеву, розташована за адресою: АДРЕСА_8; корівник, площею 1583,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_9; свинарник, площею 813,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_10; телятник, площею 822,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_11; будинок плотні-майстерні, площею 143,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_12; зерносклад (тік) № 3, площею 1124,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_13; зерносклад (тік) № 2, площею 1050,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_14; зерносклад (тік) № 1, площею 601,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_15; ЗАВ-20, площею 84,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_16; будинок комірника, площею 27,0 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_17; склад матеріалів, площею 532,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_18; автогараж, площею 700,7 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_19; будинок-диспетчерська, площею 58,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_20; ангар-зерносклад, площею 1775,2 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_21; зерносклад, площею 1217,1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_22; вагова, площею 16,9 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_23; свинарник-відгодівельник, площею 954,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_24; корівник, площею 1632,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_25; водонапірна башта, металева, розташована за адресою: АДРЕСА_26; комплекс-відгодівельник, площею 1296,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_27.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Сокіл», суд першої інстанції виходив із того, що з розподільчого балансу від 30.04.2004 року та акту приймання-передачі активів, капіталу, зобов'язань сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка станом на 30.04.2004 року, від СГК ім. Шевченка до ТОВ «Сокіл» було передано усе нерухоме майно, зазначене у позові, а отже позивач є його власником.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила особа, що не брала участі у справі ОСОБА_3, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Сокіл» у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Вказував, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та інтереси, як спадкоємця члена КСП імені Шевченка - ОСОБА_4 Зазначав, що ТОВ «Сокіл» не є правонаступником КСП імені Шевченка. Майно останнього не передавалось у власність позивача, що не було враховано місцевим судом.

ТОВ «Сокіл» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та просило закрити апеляційне провадження, оскільки питання про права та інтереси апелянта місцевим судом не вирішувались.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що апелянт ОСОБА_3 участі у розгляді справи у суді першої інстанції не брав. Проте, ОСОБА_3 вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його майнові права, як спадкоємця померлого співвласника колгоспу ОСОБА_4

Апелянт ОСОБА_3 є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 18 квітня 2000 року (а.с. 21) ним було успадковане право на земельну частку (пай), розміром 4,13 умовних кадастрових гектари, що перебувало у колективній власності КСП імені Шевченка.

Відповідно до списку громадян-членів КСП імені Шевченка (а.с.23) ОСОБА_5 на момент смерті була членом цього підприємства.

Згідно ст.ст. 7, 9 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

До пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

З доказів, наданих апелянтом вбачається, що він належним чином прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а тому, згідно ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, права та обов'язки останньої визнаються належними ОСОБА_3

Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального підтвердження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року, на який посилається позивач у своєму відзиві, набув чинності після прийняття апелянтом спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 Окрім того, Порядок не визначає строків юридичного оформлення права на майновий пай члена КСП або його спадкоємця. Таким чином, факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, якій належало право на пайовий фонд КСП імені Шевченка, є достатньою підставою вважати, що він успадкував відповідне право.

Окрім того, відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно визначеного до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу мирного користування власністю, за відсутності у позивача можливості юридично оформити право власності на належне йому майно, власнику створюються юридичні перешкоди у повноцінному користуванні та розпорядженні майном.

У контексті фактичних обставин справи та згідно з позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні у справі Skyropiia Yialias проти Туреччини, заява № 47884/99 від 22 вересня 2009 року, таке втручання прирівнюється до позбавлення права власності або ж встановлення контролю за його реалізацією.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_3, як особи, що успадкувала право на майновий пай КСП імені Шевченка.

Вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості рішення місцевого суду, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що у 2000 році колективне сільськогосподарське підприємство імені Шевченка (далі - КСП) було реформовано у правонаступника - сільськогосподарський кооператив імені Шевченка (а.с.8-9).

У 2004 році, правонаступником СГК ім. Шевченка, після його реорганізації, стало товариство з обмеженою відповідальністю «Сокіл» в частині переданого йому майна у відповідності до розподільного та передаточного балансів і актів приймання-передачі активів та пасивів кооперативу, як вказано в п. 1.1. Статуту ТОВ «Сокіл» (а.с.10-14).

Як вбачається з протоколу № 3 загальних зборів власників майнових паїв СГК ім. Шевченка, розпаювання майна КСП було проведене на підставі рішення від 15.03.2003 року (а.с.15-21).

Як вбачається з розподільчого балансу від 30.04.2004 року та акту приймання - передачі активів, капіталу, зобов'язань сільськогосподарського кооперативу імені Шевченка станом на 30.04.2004 року, від СГК ім. Шевченка до ТОВ «Сокіл» були передані всі будинки і споруди (а.с.25-29, 30-32).

Згідно положень Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Мінагрополітики № 62 від 14 березня 2001 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, вищевказані документи є підставою для оформлення прав власності підприємства-правонаступника на майно реорганізованого підприємства. Таким чином, сам факт складання розподільчого балансу та акту приймання-передачі не означає набуття права власності на майно.

У судах першої та апеляційної інстанції позивачем не надано будь-яких доказів юридичного оформлення права власності на спірне майно. Більше того, позивачем не надано доказів того, що ним здійснювалися будь-які дії, направлені на таке оформлення. Відомості про те, що ТОВ «Сокіл» було відмовлено або здійснено інші перешкоди у набутті права власності на спірне майно у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Сокіл» є власником спірного майна, то положення ст. 392 ЦК України, на які він посилається, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Проте, позивачем не зазначено, яким чином відповідач ОСОБА_2 порушив, не визнав або оспорив права чи інтереси ТОВ «Сокіл».

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ТОВ «Сокіл» до ОСОБА_2 про визнання права власності не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про задовлення позовних вимог ТОВ «Сокіл», що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл" до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- О.А. Лобов

--//-- П.С. Абрамов

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова