Дата документу 11.12.2018 Справа № 336/1048/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 336/1048/18

Провадження №22-ц/807/857/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області- Орловська Ліна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року в складі судді Дмитрюк О.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначав наступне.

30.12.2009 р. Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області порушена кримінальна справа № 193209094 за ознаками ч.1 ст.185 КК України, яка в подальшому перекваліфікована слідчим ОСОБА_5 постановою від 28.05.2014 р. на ч.3 ст.185 КК України за № 0002321 про вчинення крадіжки ОСОБА_4 належного йому майна на 46 000 грн. Кримінальна справа знаходиться в провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області - ОСОБА_5

Крім того, за № 0004511, порушена справа за ст.382 ч.1 КК України від 12.12.2014 р. на підставі окремої ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2014 р. про притягнення ОСОБА_4 за умисне невиконання судового рішення від 04.12.2012 р. Вказана кримінальна справа також знаходиться в провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області - ОСОБА_5 Зазначає, що він є потерпілим в цій справі.

За вказаний період часу винесено понад вісім ухвал, в яких визнано бездіяльність слідчого ОСОБА_5 та зобов'язано вчинити певні дії. До цього часу слідчі дії не проведені, підозра ОСОБА_4 не пред'явлена, слідчого ОСОБА_5 неодноразово було притягнуто до відповідальності. Досудові розслідування у вказаних провадженнях тривають.

Вказані протиправні дії з боку працівників Шевченківського відділу Дніпровського відділення Національної поліції в Запорізькій області, співробітники якого підпорядковані Головному управлінню Національної поліції в Запорізькій області, завдали йому моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач змушений витрачати свій час на поновлення справедливості у законний спосіб, викликає зневіру в справедливість, у зв'язку з чим він вимушений був змінити свій звичний спосіб життя, що викликає стреси та нервування.

Враховуючи викладене, просив стягнути на його користь з Головного управління Національної Поліції моральну шкоду в розмірі 500 000, 00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що він не згоден з розміром моральної шкоди, яка визначена судом, оскільки ця сума не відшкодовує йому завдані моральні збитки та є нерозумною та несправедливою.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не встановлено характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, судом при винесенні рішення було прийнято до уваги загальну кількість доказів, надану позивачем, які вже раніше були враховані при винесенні рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя в справі № 336/5144/16-ц. Крім того, судом не прийнято до уваги пояснення відповідача, що відповідно до п.8 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених кримінальним процесуальним законодавством. Орган досудового розслідування позбавлений без законних на те підстав повідомляти будь-якій особі про підозру за відсутності доказів її вини.

Головне управління Національної поліції в Запорізькій області надало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що положення ст..ст. 303, 304, 307 КПК України не встановлює протиправність дій або бездіяльності слідчих, а змінює процесуальне рішення по конкретному кримінальному провадженню. Постійне оскарження дій слідчого, натиск позивача на органи досудового розслідування заважає слідчим органам прийняти рішення відповідно до законодавства. Крім того, не встановлено характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (т.2, а.с. 102-113).

ОСОБА_1 надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просить зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2018 р. та 19.09.2018 р. задоволені подані ним скарги та визнано незаконність дій слідчого ОСОБА_5, встановлено, що будь-яких дій, спрямованих на завершення досудового розслідування слідчим не здійснено. Слідчим та прокурором ОСОБА_1 умисно протягом тривалого часу штучно створюються перешкоди у доступі до правосуддя, оскільки за відсутності завершення досудового розслідування у передбаченій КПК України формі, кримінальне провадження не може бути передано до суду. Чотири рази слідчим ОСОБА_5 виносились постанови про закриття кримінального провадження за матеріалами кримінального провадження № 0002321 та № 0004511. Постанови слідчого ОСОБА_5 від 11.12.2015 р., 18.11.2016 р.,28.12.2016 р., 02.02.2018 р. про закриття кримінального провадження за № 0004511 скасовані ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (т.2, а.с. 123-137).

Державна казначейська служба України до суду апеляційної інстанції не прибули, повідомлені про місце та час розгляду справ у відповідності до вимог ст.. ст.. 128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили ( т.2 а.с.92,122).

Державна казначейська служба України, отримавши ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження в цій справі (т.2, а.с. 91) не скористалася свої правом надання відзиву на апеляційні скарги, а також, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційних скарг (т.2, а.с. 92), не забезпечила явку свого представника в судове засідання для надання пояснень щодо обставин справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1, Головного управління Національної поліції в Запорізькій областіне підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., оскільки він тривалий час змушений захищати свої порушені права, оскаржувати бездіяльність слідчого, доводити свої права та виходячи із конкретних обставин справи і наслідків, що настали для позивача, який зазнав певних душевних страждань внаслідок незаконних дій та бездіяльності посадових та службових осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Встановлено, що 12.12.2014 р. Шевченківським РВ ЗМУ ГУМВС України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 1 КК України за № 0004511 (т.1, а.с.43-зворот).

18.06.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України за № 0002321. В подальшому кваліфікацію вказаного кримінального правопорушення змінено на ч.3 ст.185 КК України (т.1, а.с.119).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2017 р. по справі № 336/5144/16-ц, пр..2/336/158/2017, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.04.2017 року, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУНП України в Запорізькій області та стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн.

(т.1, а.с.129-132).

Під час розгляду справи № 336/5144/16-ц було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово оскаржував бездіяльність (дії) слідчого та постанови про закриття кримінального провадження, які були скасовані, а дії (бездіяльність) слідчого судовими рішеннями визнавались незаконними, що встановлено ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2014 року, 05 листопада 2014 року, 12 жовтня 2015 року, від 11 грудня 2015 року, від 09 червня 2016 року, від 15 серпня 2016 року, від 22 вересня 2016 року та від 18 листопада 2016 року.

Судом також встановлено, що після ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя рішення від 23.01.2017 р. в справі № 336/5144/16-ц, ОСОБА_1 продовжував оскаржувати бездіяльність (дії) слідчого та постанови про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2017 року визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Шевченківського відділення Дніпровського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 та прокурорів, які виконують повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, щодо неналежного та несвоєчасного проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004511 за ст.. 382 ч. 1 КК України (т.1, а.с. 58-59).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2017 року зобов'язано слідчого Шевченківського відділення Дніпровського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 виконати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2016 р. у встановленні ст.. 220 КПК України, строки (т.1, а.с. 60).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2018 року визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 та прокурорів, які виконують повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, щодо ненаправлення ОСОБА_1 копії постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0004511 від 12.12.2014 року за ст.. 382 ч. 1 КК України про закриття кримінального провадження (т.1, а.с. 66-67).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2018 року постанову слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 28.08.2017 року про закриття кримінального провадження № 0004511 за ст.. 382 ч. 1 КК України скасовано (т.1, а.с. 69-70).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. (ст. 1173 ЦК України)

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. (ст. 1174 ЦК України)

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Як роз'яснено в п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи

розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що правовою підставою для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 є встановлені ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2017 р, 18.05.2017 р., 09.01.2018 р., 02.02.2018 р. неправомірні дії, бездіяльність посадових осіб Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004511, внаслідок яких позивачу було завдану моральну шкоду.

Суд першої інстанції, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, що ОСОБА_1 тривалий час змушений захищати свої порушені права, оскаржувати бездіяльність слідчого, визначив розмір моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що визначений судом розмір моральної шкоди є нерозумним та несправедливим, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру моральної шкоди в сумі 10 000, 00 грн.

Визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 500 000, 00 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги ГУНП в Запорізькій області, що судом прийнято до уваги судові рішення, які були враховані при винесенні рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 23.01.2017 в справі № 336/5144/16-ц, є неприйнятними, оскільки суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, враховував обставини, встановлені вже після ухвалення зазначеного рішення в справі № 336/5144/16-ц.

Твердження апеляційної скарги ГУНП в Запорізькій області про відсутність протиправності дій ГУНП, про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між заподіянням моральної шкоди позивачу та бездіяльністю слідчого при розслідуванні кримінального провадження є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, апеляційні скарги не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Запорізькій областіта зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка