Справа № 184/606/18
Номер провадження 2-о/184/36/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Гаєвого О.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А., заявника ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2 та заінтересованої особи ОСОБА_3, розглянувши у у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного сумісного проживання однією сімєю разом з ОСОБА_4, з 1993 року і по день її смерті, в обґрунтування своєї зазначив про те, що 12.09.2017 року померла його співмешканка ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, що належало їй на праві власності, а саме на квартиру №73 по вул. Центральній в буд. 67 у м. Покров Дніпропетровської області. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишила. 23.03.2018 року він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, так як він є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті останньої, але постановою від 23.03.2018 року нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилася після смерті ОСОБА_4, посилаючись на те, що заявником не надано документів, які підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, відповідно до умов ст.1264 ЦК України. Вказана обставина стала підставою для звернення заявника до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги і просили їх задовольнити. В обґрунтування своїх вимог посилались на вище вказані обставини.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вище вказаної заяви та встановлення факту постійного сумісного проживання заявника однією сімєю разом з його сестрою ОСОБА_4 з 1993 року по день смерті останньої за однією адресою, оскільки це відповідає дійсності.

Вислухавши пояснення сторін провадження, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно приписів ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими доказами та поясненнями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 12.09.2017 року померла співмешканка заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, що належала ОСОБА_4А, на праві приватної власності після приватизації в 2006 році.

Заявник вказує на те, що з 1993 року він вселився в квартиру ОСОБА_4 за адресою вул. Центральна 73/67 в якості члена її сімї, в якій був зареєстрований у 2007 році та проживає до цього часу.

Таким чином, протягом двадцяти чотирьох років він проживав разом з ОСОБА_4 однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом харчувалися, разом витрачали кошти на придбання спільного майна, на оплату комунальних послуг, на придбання ліків для кожного з них. Фактично були повязані спільним побутом та мали взаємовідносини подружжя.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження під час допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були сусідками померлої ОСОБА_4 та підтвердили викладені в заяві ОСОБА_1 обставини по справі, а також сукупністю інших письмових доказів наявних в матеріалах справи.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про суд практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документа у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1264 ЦК України , у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, у суду не виникає сумнівів відносно того, що заявник ОСОБА_1 дійсно з 1993 року по день смерті ОСОБА_4 проживав разом з останньою однією сімєю без реєстрації шлюбу, а отже заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю разом з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1993 року і по день її смерті 12 вересня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_8