Справа № 285/3068/18
провадження у справі № 2/0285/1238/18
11 грудня 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.
за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.
сторони у справі: позивач - ОСОБА_1
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
22.08.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначила, що дочка проживає з нею, та практично перебуває на її утриманні. Відповідач в останній період, з березня 2018 року, хоча і надає матеріальну допомогу, однак не систематично та в неналежному розмірі, хоча таку змогу має, оскільки є здоровим, працездатним, протягом тривалого періоду їздить на заробітки до Польщі, від чого одержує мінливі періодичні доходи, які є достатніми не тільки для його нормального існування, а й надання належної матеріальної допомоги своїй дитині в розмірі 3000 грн. щомісячно. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом.
27.08.2018 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити,
Відповідач в судове засідання повторно не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка надсилалася за останнім відомим його місцем проживання та реєстрації, однак про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, проти чого від позивача заперечень не поступило.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Як встановлено судом, батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі /а.с.5/.
Згідно довідок КП Новоград-Волинської міської ради Житомирської області "Новоград-Волинськжитлосервіс" від 20.08.2018 року до складу сім'ї позивача входить її дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з нею проживає та перебуває на її утриманні /а.с. 6,7/.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини, зокрема, є здоровим, працездатним, отримує мінливі нерегулярні доходи, інших утриманців не має, та не достатньо приймає участі в її утриманні, на спростування чого останнім не було подано заперечення.
Як вбачається з наданих позивачем копій квитанцій відповідач періодично надавав матеріальне утримання на дитину, яке становило 2600-3000 грн. на місяць/а.с.8,9,10,11/.
Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів.
Крім цього, задовольняючи позов частково в сумі 1500 грн., суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 3000 грн. щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред'явлення) позовної заяви.
У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.
Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76 - 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355, 430, Перехідними положеннями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити частково .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 ( одна тисяча п'ятсот ) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.08.2018 року та до повноліття дитини.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Найменування сторін:

- позивач - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_2);

- відповідач - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_1, 11709).

Дата складення повного судового рішення - 14.12.2018 року.

Головуюча : А.В.Михайловська