Провадження № 2-о/235/532/18
Справа № 235/3779/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Полуянчик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті, заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, Кіровська районна у м. Донецьку рада, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті, заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2018 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Кіровську районну у м. Донецьку раду.

В обґрунтування доводів заяви заявник зазначила, що 23 березня 2016 року помер її батько ОСОБА_2, який на час смерті прожив за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

8 січня 2017 року померла її мати ОСОБА_3, яка на час смерті також проживала за вищевказаною адресою.

Оскільки її батьки померли та після них залишилась спадщина, вона звернулась до приватної нотаріальної контори з метою подання заяви про відкриття спадщини, але їй повідомили, що для подання заяви на відкриття спадщини необхідно подати довідку, яка б підтвердила що на момент смерті батька мати проживала разом з ним. Дану довідку вона не має змоги надати, оскільки на час смерті батьки проживали на тимчасово окупованій території України, а документи, видані органами на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є недійними і не створюють правових наслідків відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

На підставі наведеного вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що ОСОБА_3 спільно проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримала заяву, просила справу розглянути за її відсутності (а.с.12).

Заінтересована особа Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання її представник не зявився, надав письмові пояснення, в яких послався на те, що додані до заяви документи свідчать про наявність відмітки у паспорті про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, що можуть бути доказом постійного проживання, але заявником не доданий доказ, який підтверджує її родинні звязки з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Доказом родинних та інших відносин спадкоємців із спадкодавцем згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Таким чином, норми зазначеного Порядку у випадку відсутності інших належних документів передбачають можливість надати нотаріусу копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно з п.2 абз.2 постанови ППВСУ від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та п. 9 абз.1 ОСОБА_4 спеціалізованого суду № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Тобто, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області не може виступати в якості учасника судового процесу у справі, оскільки відповідно до статей 2-1, 18 Закону України «Про нотаріат» на головні управління юстиції покладено керівництво державними нотаріальними конторами, контроль за організацією нотаріату в Україні, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства. У звязку з вищевикладеним просила прийняти рішення відповідно до діючого законодавства.

Заінтересована особа Кіровська районна у м. Донецьку рада про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не зявися, не повідомив про причини неявки.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі фактичні обставині та відповідний зміст спірних правовідносин.

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про її народження, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про одруження, довідки про шлюб.

23 березня 2016 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 23 червня 2016 року Великоновосілківськом районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 186 (а.с.10).

8 січня 2017 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 7 березня 2018 року Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 5 (а.с.11).

ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки проживала з ним на день його смерті за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки Адміністрації Кіровського району м. Донецька Донецької Народної Республіки № 2485 від 11.10.2018р. на день смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 проживала разом з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є дочка ОСОБА_1.

Згідно інформації державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 11.10.2018 № 918/01-16, на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалась, коло спадкоємців невідомо, заповіт від його імені не посвідчувався.

Згідно інформації державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 11.10.2018 № 919/01-16, на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась, коло спадкоємців невідомо, заповіт від її імені не посвідчувався.

Поняття спадкування визначено у ст.1216 ЦК України, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців.

Згідно п.211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, що містяться в абз.1 п.23 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як зазначено в ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті 23 березня 2016 року, підтверджується довідкою Адміністрації Кіровського району м. Донецька Донецької Народної Республіки № 2485 від 11.10.2018р., згідно якої на день смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 проживала разом з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v Turkey»,«Cyprus v.Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republico f Moldova and Russia»,«Ila&a н;cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини». ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади.

Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини залежить виникнення майнових прав заявника на спадкове майно, іншого порядку його встановлення законом не визначено.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1268, 1270, 1276 ЦК України, керуючись ст. ст.3, 19, 81, 263-265, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, 20.09.1941р.н., яка померла 08.01.2017р., спільно проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2, 23.09.1936р.н., який помер 23.03.2016р. на час його смерті 23.03.2016р. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області, вулиця Ярослава Мудрого, 39/3, .

Заінтересована особа: Кіровська районна у м. Донецьку рада, м. Краматорськ Донецької області, вулиця Транспортна, 2, .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 1 листопада 2018 року. Повне рішення складене 12 листопада 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко