ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 391/815/17

провадження № 22-ц/4809/70/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.,

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2018 року у складі судді Мумига І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позов обггрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 20 січня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2016 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу за спільні кошти з відповідачем було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_1 в с. Мар'ївка Компаніївського району Кіровоградської області. Відповідач не бажає вирішувати питання щодо розподілу майна в добровільному порядку, тому просила суд визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями загальною площею 73,8 м та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,2500 га, розташованих за адресою: Кіровоградська область Компаніївський район с. Мар'ївка АДРЕСА_1; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими з будівлями та на 1/2 частину присадибної земельної ділянки. Просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та на 1/2 частку присадибної земельної ділянки (а.с. 1-6).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2018 року позов задоволено, розподілено судові витрати (а.с. 139-143). Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтовании та доведеними, при поділі спірного майна виходив з принципу рівності часток.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що він з позивачем не проживав однією сім'єю вісім місяців до розірвання шлюбу і позов про поділ майна нею подано через півтора року після розірвання шлюбу. За цей час ним було проведено реконструкцію спірного житлового будинку, ряд ремонтних робіт, він збудував гараж та сарай за кошти, які він отримав у позику. Вважає, що ці обставини впливають на його частку у праві спільного майна подружжя (а.с. 156-157).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що спірний будинок та земельна ділянка були придбані в період шлюбу під час їх спільного з відповідачем проживання. Реконструкція житлового будинку, а саме перекриття даху, поточний ремонт, були здійсненні ще в період шлюбу. Відповідачем не надано жодного доказу щодо будівництва будь-яких будівель та що вони не є самочинним будівництвом (а.с. 164-167).

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 відкрито 16 липня 2018 року, 23 липня 2018 року призначено судовий розгляд на 12 вересня 2018 року (а.с.158,161). 12 вересня 2018 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 04 жовтня 2018 року, продовжено строк розгляду справи на п?ятнадцять днів ( а.с.181, 185).

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду, 08 жовтня 2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача та склад колегії суддів для розгляду справи (а.с.188,189).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 31 жовтня 2018 року (а.с.190-191), за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи на 08 листопада 2018 року (а.с.201,202).

В судове засідання апеляційної інстанції відповідач та його представник - адвокат ОСОБА_4, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно не прибули.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надавав.

Від представника відповідача - адвоката ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі у зв?язку з зайнятістю в інших судових засіданнях (а.с.213-214).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка відповідача та його представника не перешкоджає розгляду справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що кожен із подружжя має рівні права і обов?язки у шлюбі та сім?ї.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об?єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до ст.63 СК, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 ЦК України).

Відступити від засади рівності часток при вирішенні спору про поділ майна, суд може у випадках, передбачених ч.2 і ч.3 ст.70 СК України. Зокрема, це має місце за обставин, що мають істотне значення, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 20 січня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син - ОСОБА_5 (а.с.10).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2016 року шлюб між ними розірвано (а.с.11-12).

В період шлюбу 26 червня 2012 року було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, за якими ОСОБА_3 придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями - сарай «Б», погріб - «Вв», ганок - «к» та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,2500 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в с.Мар?ївка Компаніївського району Кіровоградської області (а.с. 12-15, 17-18). Сторони проживали у вказаному житловому будинку однією сім?єю.

Факт спільного проживання сторін та їх спільна участь у придбанні майна підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу будинку від 26 червня 2012 року, де в пункті 1.7 договору зазначено, що ОСОБА_6, з якою покупець перебуває у зареєстрованому шлюбі, надала нотаріально посвідчену письмову згоду на придбання будинку та земельної ділянки, а також нотаріально посвідченою заявою згодою на купівлю житлового будинку та земельної ділянки ( а.с.13-14,12).

Така згода на укладення нотаріально посвідченого договору відповідно до частини третьої статті 65 СК України вимагається стосовно майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин суд першої інстанції, надавши обґрунтовану правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки спірне нерухоме майно було придбано в період шлюбу, і відповідач не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в цей період, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельна ділянка (присадибна ділянка) є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними відповідно до положень статей 69-70 СК України.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, а також не спростовують правильність встановлення судом обсягу спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, джерела та час його придбання.

Згідно із частиною першою статті 68 СК УКраїни розірвання шлюбу, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Як встановлено, шлюбний договір сторонами не укладався, домовленості щодо поділу майна відсутні.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано ні в суді першої інстанції, ні на стадії апеляційного перегляду, належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для відступлення від рівності часток сторін у спільній сумісній власності при здійсненні поділу майна подружжя.

У тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток, інтереси другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі (п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року).

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно і всебічно досліджених матеріалах справи із наданням належної правової оцінки доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішенн з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко