РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/3532/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/49/18

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Красовського О.О.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення 02 травня 2018 року

Рівненський апеляційний суд в складі:

головуючої судді - Боймиструк С.В.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, які є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року, ОСОБА_3 звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, що є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,25 га, що в АДРЕСА_1; та будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, та в силу ч.1 ст. 70 СК України частка кожного з подружжя складає 1/2 частину у зазначеному майні.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо розподілу майна, то позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного майна, поділивши це майно в натурі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, які є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що суд першої інстанції порушив конституційне право позивача на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати докази та навести доводи, через що порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що неналежне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка та належна фіксація її вручення. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведеного, просить скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25.04.2018 і ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити

Інші учасники справи завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак представник апелянт та її представник до суду не з'явилися та причин неявки не повідомили, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем (її представником) не було доведено, що будинковолодіння є спільною сумісною власністю подружжя, адже дане майно могло бути збудоване за особисті кошти відповідача. Також ні позивачка, ні її представник не надали суду висновок експертизи, яким би визначалися варіанти розподілу як будинковолодіння, так і земельної ділянки.

Такий висновок в цілому відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2015 року, ОСОБА_3 звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, що є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,25 га, що в АДРЕСА_1; та будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, та в силу ч.1 ст. 70 СК України частка кожного з подружжя складає 1/2 частину у зазначеному майні.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо розподілу майна, то позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного майна, поділивши це майно в натурі.

Спірні будинок та земельна ділянка є специфічним майном поділ якого неможливий без висновку експертизи про можливістьтакого поділу та його варіанти.

Місцевим судом 29 грудня 2015 року за клопотання ОСОБА_3 була призначена відповідна експертиза, оплата за проведення якої покладена на позивачку, яка таку оплату не здійснила протягом тривалого часу. В зв'язку з цим 4 липня 2017 року експерт повідомив суд про неможливість проведення експертизи.

Самостійно висновок експертизу з виниклих питань поділу майна позивачка також суду не подала.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Однак всупереч зазначеному та обов'язків учасника справи викладеними в ч.2 ст.42 ЦПК України, позивачка при розгляді даної справи не керувалась завданнями цивільного судочинства та своїми обов'язками, в зв'язку з чим, безпідставне затягування нею розгляду даної справи, місцевий суд обґрунтованого розцінив, як зловживання позивачкою своїм правом.

З урахуванням обставин справи, місцевий суд не застосував наслідки передбачені ст.44 ЦПК України та розглянув справу по суті та відмовив фактично за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Не вчинивши дії з оплати призначеної судом експертизи та не провівши іншу експертизу за власний кошт і не подавши її суду, позивачка не довела свої позовні вимоги.

Вчинення відповідних дій та подання доказів, при дотриманні норм ЦПК, не позбавляють права на повторне звернення ОСОБА_3 до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи та прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич