КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/6854/17 Головуючий 1 інстанція -Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/824/2742/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на рішення державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року скаржник звернувся до суду з вимогами про визнання постанови та акту Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 17.10.2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу неправомірними із зобов'язанням скасувати їх. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передача майна здійснюється тільки у разі його не реалізації на третіх електронних торгах, переданий стягувачу будинок є єдиним житлом для її сина ОСОБА_4, який зареєстрований та проживає в ньому. Він звернувся до суду з позовом про визнання договору іпотеки вказаного будинку недійсним і на даний час відкрито касаційне провадження за його скаргою, та в разі не задоволення його касаційної скарги, останній має намір придбати будинок на електронних торгах.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2018 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила суд ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Передача майна стягувану відбулась з порушенням вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки передача майна стягувану здійснюється тільки у разі не реалізації його на третіх електронних торгах.

Фастівський міськрайонний відділ ДВС подав до суду відзив на апеляційну скаргу та просив скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду від 11 квітня 2018 року без змін. В обґрунтування зазначає, що визнання права власності за стягувачем предмета іпотеки, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, було здійснено з урахуванням усіх особливостей Закону України « Про іпотеку».

ТОВ «Свісс Кроно» подало до суду відзив на апеляційну скаргу та просило залишити ухвалу Васильківського міськрайонного суду від 11 квітня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обгрунтування зазначає, що згідно Закону України, а саме норм щодо придбання предмету іпотеки стягувачем державним виконавцем на підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 49 Закону України « Про іпотеку» правомірно було прийнято протокол і акт про реалізацію предмета іпотеки, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маліцькою М.А. від 17.10.2017 року передано стягувачу ТОВ «СВІСС КРОНО» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 6/362/126/15 від 26.11.2015 року, виданого Васильківським міськрайонним судом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 64,4 кв. м., житловою площею 39,5 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1, на загальну суму 383006,06 грн. (а.с.4-5).

Згідно акту заступника начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 17.10.2017 року, стягувачу ТОВ «СВІСС КРОНО» передано у власність вищезазначений житловий будинок, що належить боржнику ОСОБА_3.(а.с.6-7).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання постанови та акту Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 17.10.2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу неправомірними із зобов'язанням скасувати їх, суд виходив з тих обставин, що реалізація предмета іпотеки відбулась з дотриманням порядку реалізації майна, визначеного Законом України &q?но;Про іпотеку&q?ог; та Законом України « Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч.ч.1 і 5 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Згідно із вимогами ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57цього Закону.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 % його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому ст. 57цього Закону.

У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 49 Закону України &q?го;Про іпотеку&q?иц; протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Закону, якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2009 року між ТОВ «Кроно - Україна» та ОСОБА_6, що діяв від імені ОСОБА_3, ОСОБА_6, ТОВ «Стартрекорд» було укладено іпотечний договір. За умовами якого поручителі передали в іпотеку майно, зокрема і житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1. ( а.с. 17-19).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 257301 від 19.05.2017 року, торги реєстраційного лота № 211934, предмету іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, цегляний, загальною площею 64,4 кв. м., житловою площею 39,5 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1, за стартовою ціною 383006,06 грн. не відбулися.

ТОВ «Свісс Кроно» скористався правом стягувача та іпотекодержателя придбати предмет іпотеки, яке передбачене ч.1 цієї ст. 49 Закону України « Про іпотеку», та звернувся до виконавчої служби з заявою про залишення за собою нереалізованого предмету іпотеки.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що дії державного виконавця з примусового виконання рішень суду відповідали вимогам ст. 28, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 49 Закону України «Про іпотеку», та не призвели до порушення законних прав та інтересів скаржника (боржника).

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: