Справа № 404/5173/18
Номер провадження 2/404/2947/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря- Вітохіної Н.А.,

учасники справи:

представник позивача- Чечурін В.В.,

представник відповідача- Соколовська Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь половину понесених ним додаткових витрат на лікування їх спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі - 9 957,70 грн.

Позовна заяву мотивує тим, що починаючи з лютого 2008 року він особисто здійснює догляд та утримання їх з відповідачкою дитини. Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2008 року відповідачка повинна сплачувати аліменти на утримання доньки до 25.10.2024 року в розмірі ? частки всіх видів заробітку(доходу) щомісячно. Однак, з 01.10.2008 року та по цей період вона злісно ухиляється від сплати аліментів , внаслідок чого існує заборгованість , та станом на 01.10.2017 року складає 68 081,16 грн., що підтверджує довідка від 30.10.2017 року №38106/13.23-35. Більш того, відповідачка подала позов до суду про зменшення їй розміру аліментів на утримання дитини, посилається виключно на витрати які вона несе на своїх інших двох дітей , від інших чоловіків. Стверджує, що їх донька має слабке здоров»я, і він змушений, не маючи постійної роботи нести додаткові витрати на її утримання, тому з посиланням на ст. 185 СК України просить компенсувати йому половину понесених ним додаткових витрат на лікування ОСОБА_3, які із загальної суми 19 915, 13 грн. становлять 9 957,70 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання, з викликом сторін / а.с. 26/.

Відповідач 10.10.2018 року надала відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити , так як надані позивачем докази на підтвердження заявленої суми не містять медичних довідок , висновків лікарів , їх рекомендацій щодо лікування дитини . Зазначає, що захворювання доньки є не важкими та не хронічними . Окрім того, вона не може компенсувати позивачу додаткові витрати на дитину , так як має також на утриманні ще двох доньок, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається у Київському університеті культури на денній формі навчання на платній основі та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка має тяжке захворювання та знаходиться у групі ризику по розвитку бронхіальної астми. Вона працює, однак її доходів не достатньо для утримання інших дітей та їх належного забезпечення ( а.с. 45-48).

23.10.2018 року позивач подав відповідь на відзив відповідача .

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві, та відповіді на відзив.

Відповідач, зокрема її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити, посилаючись на ті обставини, які викладені у відзиві на позов .

Заслухавши виступи представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу народилась ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно довідки №36 від 20.12.2017 року, виданої головою квартального комітету №32 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_1 про те, що по АДРЕСА_1 проживають 2 особи: ОСОБА_1, та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 4).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2008 року із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки всіх видів заробітку(доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно . На підставі зазначеного рішення 27.10.2008 року видано виконавчий лист (а.с. 3).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що він несе додаткові витрати , зокрема на лікування доньки ОСОБА_3, яка хворіє, загалом поніс витрат на суму 19 915,13 грн., тому їх половину просить стягнути з відповідачки.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України

27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

СК України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Окрім того, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.

Так, позивачем надано медичні документи, зокрема консультативний висновок ( а.с. 14), довідки ( а.с. 15, 18), епікризи з медичної карти хворої ОСОБА_3 ( а.с. 21, 23) згідно яких вбачається, що дійсно неповнолітня хворіє та перебувала на лікуванні , проходила обстеження в зв»язку з цим , про що свідчать також результати досліджень ( а.с. 10-13, 16-17, 19-20, 22).

Позивач у період з 2016 року - 2017 року поніс додаткові витрати на дитину у розмірі - 13 853,87 грн. , які пов'язані з медичним обслуговуванням, придбанням ліків, проведеними дослідженнями .

Суд дослідив надані позивачем фіскальні чеки щодо купівлі медичних препаратів для лікування неповнолітньої , та проведення досліджень , які вказують на необхідність вжиття заходів стосовно її лікування.

Однак, загальна сума понесених витрат -19 915,13 грн. , яка визначена позивачем повністю не підтверджена, та надані чеки на сторінці 8 -на звороті містять тотожні їх копії, а крім того, суд не приймає квитанцію на аркуші 8 на суму 1760 грн. ( оплата термінал), так як вона відноситься до чека на зазначену суму, копія якої наявна на цій же сторінці. При цьому, суд також не врахував кошти понесені позивачем за пакети : чек №62800 та №293886.

Разом з цим, суд відхиляє посилання відповідача на те, що на її утриманні є ще інші діти, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається у Київському університеті культури на платній основі та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка хворіє , та які повністю знаходяться на її утриманні , оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставою для звільнення її від обов'язку нести додаткові витрати на утримання своєї також доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає з батьком .

Враховуючи, що відповідачка є працездатною, офіційно працює, не є інвалідом , а відтак зобов'язана брати участь у таких витратах, тому з останньої підлягають стягненню додаткові витрати на дитину, що викликані її лікуванням . Таким чином , суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки витрати які поніс позивач зумовлені негативними фактами (хвороба), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на суму - 13 853,87 грн.: 2 = 6 926,94 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 6 926,94 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 490,28 грн. (6 926,94 грн. х 100% : 19 915,13 грн. х 704,80 грн.).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі- 6 926,94 грн., одноразово.

У задоволенні решти вимог-відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі - 490, 28 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 30.10.2018 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда