12.11.2018 Справа № 751/1623/18
Номер справи 751/1623/18
Номер провадження 2/756/4184/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Хоменко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Новозаводської у м. Чернігові ради, про надання дозволу на виїзд дитини до Автономної Республіки Крим без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини до Автономної Республіки Крим без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зсерпня 2003 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який під час спільного життя залишався бути зареєстрованим за адресою АРК, АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_3. Місце народження дитини - м.Чернігів. В свідоцтві про народження батьком дитини вказаний саме ОСОБА_2.

В січні 2008 року сторони переїхали жити до АРК, де проживали за адресою АРК, АДРЕСА_2, але позивач залишалася бути зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3

Після окупації Криму сторони вирішили переїхати жити до м.Чернігів, для продовження навчання дитини у м.Чернігові. З серпня 2015 року сторони проживали за адресою: АДРЕСА_3

У січні 2016 року ОСОБА_2 поїхав до м.Сімферополя, відвідати батька та для вирішення своїх майнових питань, і не повернувся.

Позивач вказує, що в Криму у неї залишилось багато друзів та знайомих, які запрошують її з дитиною на літній відпочинок, але враховуючи відсутність зв'язку із батьком дитини, вона позбавлена можливості отримати від нього нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини на територію Криму.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги уточнення позовної заяви, позивач просить суд надати їй дозвіл на виїзд доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Автономної Республіки Крим без згоди та супроводу батька на період літніх шкільних канікул з 01.06.2019 р. по 31.08.2019 р.

Позивач у судове засідання призначене на 31.10.2018 року не з'явилась, про дату місце та час судового розгляду повідомлялась належним чином, направила заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання призначені на 13.08.2018 р. та на 31.10.2018 р. неодноразово не з'явився, про дату, місце та час був повідомлений належим чином та своєчасно, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином, направив заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

З серпня 2003 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька: ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2016 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, де вказано батьком: ОСОБА_2, а матір'ю: ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України» була висловлена позиція, за якою дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Звертаючись із даним позовом позивач зазначала, що втратила зв'язок з батьком дитини у зв'язку з чим не має можливості отримати від нього дозвіл на виїзд дитини до АР Крим.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про порядок на виїзд з України і в'їзд в Україну громадян України», перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї Затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367, в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57.

Відповідно до п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 (в редакції від 28.08.2018 р.) вбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України. 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені частиною п'ятою статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред'явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнано тимчасово окупованою територією.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на тимчасово окупованій території поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно ч. 1 до ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Як зазначалось вище Автономну республіку Крим віднесено до тимчасово окупованої території України.

Міністерством закордонних справ України надано рекомендації щодо поїздок громадян до тимчасово окупованої АР Крим 11.08.2016 року, що опубліковані на офіційній веб- сторінці МЗС України та на Єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України згідно яких громадянам України та іноземцям рекомендовано тимчасово утриматися від поїздок до окупованої території АР Крим, враховуючи неможливість Української сторони належну безпеку наших співвітчизників на територію окупованого півострова.

Відтак, з врахуванням неможливості Української сторони забезпечити безпеку громадян України на окупованій території АР Крим, суд вважає, що виїзд дитини на тимчасово окуповану територію АР Крим не відповідає її інтересам, оскільки такий виїзд становить загрозу для життя дитини та її здоров'я, тому в задоволенні даного позову суд вважає за доцільне відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 12-13, 19, 81, 141, 263, 265-268 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя: