МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ____________
Пр. № 4-с/521/118/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Плєхової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії посадових осіб Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області щодо неналежного виконання своїх посадових обовязків та порушення вимог діючого законодавства України, заінтересовані особи: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2,

встановив:

У жовтні 2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) із скаргою на дії посадових осіб Другого Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області щодо неналежного виконання своїх посадових обовязків та порушення вимог діючого законодавства України, заінтересовані особи: Другий Малиновський ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_2

Заявник зазначає, що 04 липня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування було задоволено, вказане рішення набрало законної сили 17 липня 2017 року.

01 березня 2018 року на адресу Другого Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області була направлена заява про відкриття виконавчого провадження та направлені необхідні документи, для здійснення примусового виконання рішення суду, однак 01 жовтня 2018 року заявником було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в звязку з відсутністю у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника.

Стверджує, що приймаючи рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у звязку з відсутністю ідентифікаційного коду, державний виконавець порушив право заявника на примусове стягнення боргу з боржника у примусовому порядку, оскільки відсутність ідентифікаційного коду не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник просив суд визнати дії державних виконавців неправомірними, скасувати повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобовязати Другий Малиновський ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області відкрити виконавче провадження та вчинити всі законні дії щодо примусового виконання рішення суду від 04 липня 2017 року по справі №521/6422/17.

Представник заявника, яка діє на підставі довіреності від 28 грудня 2017 року, в судове засідання не зявилась, надала до суду клопотання про розгляд скарги за її відсутності (а.с. 11, 23).

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 21, 24-26).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши подану скаргу, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Встановлено, що 04 липня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування було задоволено, вказане рішення набрало законної сили 17 липня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2018 року на адресу Другого Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області була направлена заява про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним рішенням та направлені необхідні документи, для здійснення примусового виконання рішення суду (а.с. 8).

04 вересня 2018 року головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 направлено на адресу стягувача повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у звязку зв відсутністю у виконавчому листі інформації щодо ідентифікаційного коду боржника (а.с. 6).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк предявлення рішення до виконання. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до положення п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 зазначеного закону у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 471/283/17-ц від 22 серпня 2018 року, частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону в разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 цього ж Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІVнадає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження.

Враховуючи зазначену правову позицію, суд зауважує, що Верховним Судом України було проаналізовано попередню редакцію Закону України «Про виконавче провадження» (від 21 квітня 1999 року). Однак, узгоджується така позиція ВСУ і з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (у чинній редакції). Так, положення статті 18 передбачають, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі (документі) відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, а діючий Закон України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вживати усілякі заходи для захисту інтересів стягувача, виконувати свою роботу своєчасно, неупереджено та ефективно, що надає йому право самостійно одержувати інформацію для проведення виконавчих дій.

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що під час вирішення питання про прийняття виконавчого документу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 24 січня 2018 року, до виконання державним виконавцем без обґрунтованої правової підстави застосовано положення ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в частині необхідності зазначення у виконавчому документі реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника.

Необґрунтоване застосування нормативного акту державним виконавцем порушує законні інтереси стягувача.

Таким чином, головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до неправомірності прийнятого рішення у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04 вересня 2018 року по справі №521/6422/17.

Отже, вищезазначене є підставою для скасування повідомлення головного державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04 вересня 2018 року по справі №521/6422/17.

Разом з тим Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобовязання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

З огляду на викладене, у даному випадку на державного виконавця можливо лише покласти обовязок вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання без інформації про ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_2

За таких обставин, суд вважає, що необхідно задовольнити вимоги скарги частково.

Керуючись ст. ст. 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії посадових осіб Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області щодо неналежного виконання своїх посадових обовязків та порушення вимог діючого законодавства України, заінтересовані особи: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо повернення виконавчого листа №521/6422/17, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 24 січня 2018 року, стягувачу без прийняття до виконання - неправомірними.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу по справі №521/6422/17, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 24 січня 2018 року стягувачу без прийняття до виконання від 04 вересня 2018 року № 17483.

Зобовязати головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання, а саме: виконавчого листа №521/6422/17, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 24 січня 2018 року без інформації про ідентифікаційний код боржника.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 12 листопада 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда