Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 209/628/14-ц

провадження № 61-19609св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 06 грудня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник 06 грудня 2007 року отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме - грудень 2009 року. Згідно з кредитним договором, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн. У порушення умов кредитного договору та норм закону, відповідач свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки у зв'язку із чим, станом на 07 лютого 2014 року має прострочену заборгованість у розмірі 3 470,26 грн. Останнім днем строку дії картки - грудень 2009 року визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту у розмірі та у строки, встановлені тарифами при відсутності порушень зі сплати та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором від 06 грудня 2007 року б/н та припинення зобов'язань в цілому. Заборгованість за відсотками, нараховується на прострочену заборгованість за кредитом за період, відповідний загальному терміну позовної давності, а саме із 07 лютого 2011 року по 07 лютого 2014 року у розмірі

4 390,90 грн, який визначений за розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками, станом на 07 лютого 2014 року, віднімається розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 07 лютого 2011 року.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» остаточно просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за відсотками, нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період із 07 лютого 2011 року по

07 лютого 2014 року у розмірі 4 390,90 грн за кредитним договором від 06 грудня 2007 року б/н.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором від 06 грудня 2007 року б/н у розмірі 4 390,90 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі відповідачем не повернуто, тому проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, а саме за період із

07 лютого 2011 року по 07 лютого 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року скасовано у частині стягнення судових витрат та ухвалено нове рішення в цій частині, яким віднесено судові витрати понесені ПАТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення судових витрат апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», яким відповідача, як інваліда І групи, що має право на пільги, встановлені законодавством України, звільнено від сплати судового збору, й безпідставно вирішив питання про стягнення з неї судового збору.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули уваги на те, що позивач не надав жодного письмового договору, який би підтвердив укладення між нею та банком саме кредитного договору, що свідчить про однобічність розгляду справи, оскільки висновки судів ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року передано на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справу № 755/20484/15-ц (провадження № 61-6992св18).

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд у справі, яку передано на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, виходив із наявності підстави, передбаченої частиною першою статті 403 ЦПК України.

Передаючи на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справу № 755/20484/15-ц, Верховний Суд виходив із наявності протилежних за змістом висновків щодо застосування судом касаційної інстанції положень статті 634 ЦК України, в одних рішеннях Верховний Суд встановлює, що Умови і правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, в інших, що відсутність підпису на зазначених Умовах та правилах, на погодження із якими є посилання у підписаній позичальником анкеті-заяві, не свідчить про те, що їх неможливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передані на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 755/20484/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 209/628/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи

№ 755/20484/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик