Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 757/11409/16-ц

провадження № 61-16149св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»,

третя особа - професійна спілка Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - МАУ) на рішення Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є., від 18 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

МАУ про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з наказом від 18 вересня

2013 року він був прийнятий на роботу на посаду бортпровідника дирекції обслуговування на борту МАУ. 19 лютого 2016 року його звільнено з займаної посади на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я. Підставою для втрати довір'я був інцидент, який стався у січні 2016 року на борту літака на рейсі Київ-Тбілісі. Пасажир розрахувався з позивачем за придбання товару безмитної торгівлі за допомогою банківської картки. Позивачем було проведено розрахунок через платіжний термінал та отримано чек на суму 1 540 грн, який підтверджує, що розрахунок здійснено. Однак, грошові кошти з банківської карти перераховані не були на рахунок власника з технічних причин. Позивач відшкодував власникові товару зазначені грошові кошти. Позивач зазначав, що звільнення його з посади з підстав втрати довір'я є незаконним, оскільки товари безмитної торгівлі на борту літаків належать товариству з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГУ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», з яким позивачем укладено цивільно-правовий договір про надання послуг з реалізації товарів замовника. Посадовою інструкцією бортпровідника не передбачено обов'язку, пов'язаного з безпосереднім обслуговуванням (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо) грошових, товарних або культурних цінностей. Позивач не несе матеріальну відповідальність перед роботодавцем, оскільки не отримує від останнього грошові кошти чи матеріальні цінності, між сторонами відсутній договір про повну матеріальну відповідальність.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд поновити його на посаді бортпровідника дирекції обслуговування на борту МАУ, стягнути з МАУ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва, у складі судді

Гладун Х. А., у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України є правомірним, оскільки роботодавець втратив довіру до нього, враховуючи попередні систематичні порушення трудової, технологічної, фінансової дисципліни, халатне ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, що підтверджується матеріалами особової справи позивача та застосованими до нього стягненнями.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Поновлено ОСОБА_3 на посаді бортпровідника дирекції обслуговування на борту МАУ. Стягнуто з МАУ на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 105 947,37 грн без вирахування податків і зборів. Допущено негайне виконання рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що підстави для втрати довіри до позивача з боку роботодавця були відсутні, а тому позивач підлягає поновленню на роботі.

13 червня 2017 року МАУ подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду про те, що матеріальні цінності були збережені та повернуті позивачем є неправильним, оскільки останнім були порушені вимоги технології утилізації товарів. Дії позивача свідчили про його халатне відношення до своїх обов'язків. Підставою для втрати довіри можуть бути і такі дії, які прямо не заподіюють матеріального збитку власнику або уповноваженому ним органу, однак, можуть призвести до заподіяння шкоди у майбутньому. Крім того, порушення трудових обов'язків ОСОБА_3 носили систематичний характер.

Відзиву до касаційної скарги не надходило.

15 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу за позовом

ОСОБА_3 до МАУ, третя особа - Професійна спілка авіакомпанії «МАУ», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що відповідно до наказу

від 18 вересня 2013 року № 690/п від 09 вересня 2013 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду бортпровідника дирекції обслуговування на борту МАУ.

Наказом від 16 лютого 2016 року № 96/п позивач був звільнений з роботи з 19 лютого 2016 року на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України у зв'язку з втратою до нього довір'я.

15 вересня 2016 року на засіданні виборного органу (профспілкового комітету) професійної спілки авіакомпанії «МАУ» було прийнято одноголосне рішення про надання згоди на розірвання трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України з бортпровідником дирекції обслуговування на борту МАУ ОСОБА_3, що оформлено протоколом від 15 вересня 2016 року № 23.

Підставою для втрати довіри до позивача стало, зокрема, порушення, допущене ним 11 грудня 2015 року при виконанні рейсу № 373 Київ - Дубаї - Київ. Позивач виконував обов'язки бортпровідника № 3 та на нього було покладено відповідальність, у тому числі за прийом та повернення бортового харчування, що завантажується на борт літака на підставі накладної від компанії-постачальника та приймається відповідальним бортпровідником. При цьому, відповідальний бортпровідник отримує кошти за його реалізацію під час виконання рейсу, а після повернення повітряного судна до базового аеропорту утилізує залишки харчування згідно визначеної технології та повертає їх компанії-постачальнику на підставі накладної.

Крім того, 11 січня 2016 року у дирекцію обслуговування на борту надійшло повідомлення від представників ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» про те, що 09 січня 2016 року на рейсі № 517 бортпровідник ОСОБА_3 при продажу пасажиру товару Duty Free неналежним чином оформив документи, а саме: на чеку були відсутні підписи продавця та покупця та не проставлений артикул проданого товару. Вказані порушення при оформленні документів призвели до неможливості отримання компанією коштів за проданий товар. Свою вину у допущенні вказаного порушення ОСОБА_3 визнав та особисто відшкодував заподіяні ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» матеріальні збитки.

Відповідно до пункту 2.1 посадової інструкції бортпровідника дирекції обслуговування на борту, з якою позивача було ознайомлено при прийомі на роботу, головною метою роботи бортпровідника є забезпечення безпеки польотів та високоякісне обслуговування пасажирів МАУ на повітряному судні згідно зі стандартами МАУ, а також організація продажу товарів безмитної торгівлі.

Відповідно до пункту 1.9. посадової інструкції бортпровідник є працівником, з яким укладається угода про повну матеріальну відповідальність.

Згідно пункту 2.2. посадової інструкції на бортпровідника покладено обов'язки, зокрема: надавати послуги пасажирам відповідно до технології обслуговування; здійснювати ефективний продаж товарів безмитної торгівлі на борту повітряного судна під час польоту; організовувати роботу щодо обслуговування пасажирів усіма видами обслуговування на борту, запровадженими МАУ, включаючи ефективність продажу товарів безмитної торгівлі, враховуючи належне оформлення супровідної документації на підставі чинних нормативних документів; виконувати вимоги чинних інструкцій, розпоряджень МАУ з обслуговування пасажирів та продажу товарів безмитної торгівлі.

Пунктом 5.9. посадової інструкції встановлено, що бортпровідник несе відповідальність, у тому числі, за неправильне, помилкове оформлення рейсової документації, звіту про харчування, зворотних накладних, товарів безмитної торгівлі.

Згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеним 05 вересня 2013 року між відповідачем та позивачем, працівник, який займає посаду бортпровідника чи зайнятий виконанням роботи, безпосередньо пов'язаної зі збереженням, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження довірених йому МАУ матеріальних цінностей і грошей.

Судами встановлено, що 17 жовтня 2013 року між позивачем (Виконавець) та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (Замовник) було укладено договір № 17/10/2013/05, предметом якого є надання виконавцем послуг з реалізації товарів замовника пасажирам на борту літаків авіакомпанії МАУ. Укладення такого договору стало можливим лише за певних умов: між МАУ та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» укладений Договір про надання послуг, за яким МАУ реалізує на своїх повітряних суднах товари Duty Free, які поставляються компанією «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД»; товари Duty Free на бортах ПС реалізують лише бортпровідники МАУ, з якими в свою чергу укладаються Договори про надання послуг; матеріально-правові відносини, що виникають в процесі виконання обов'язків з продажу товарів Duty Free між бортпровідниками та ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» регулюються укладеними між ними Договорами.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов'язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей слідує, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які, зокрема, одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України

від 20 квітня 2016 року № 6-100цс16.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність підстав для звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України у зв'язку втратою довір'я з боку власника або уповноваженого ним органу, оскільки основний зміст трудових обов'язків бортпровідника складає забезпечення безпеки польотів та високоякісне обслуговування пасажирів. Організація продажу товарів, прийом та повернення бортового харчування, утилізація залишків продуктів харчування є лише складовою посадових обов'язків бортпровідника. Ці обов'язки бортпровідник фактично виконує на підставі договору з постачальником продукції ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД». Апеляційний суд правильно взяв до уваги, що товарні цінності не були втрачені, грошові кошти не надійшли до власника товару з технічних причин та були відшкодовані позивачем постачальнику товарів у повному обсязі, жодних корисливих мотивів з боку позивача суд не встановив, а тому дійшов обґрунтованого висновку про незаконність звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Встановлено, що оскаржене судове рішення прийнято з додержанням апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки виконання рішення апеляційного суду у частині стягнення середнього заробітку було зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року, у зв'язку із залишенням рішення апеляційного суду без змін необхідно поновити виконання судового рішення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2017 року у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк