Провадження № 6/760/18/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Усатової І.А.

при секретарі Коваленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Махової Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Махова Д.А. звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 49976563 (169/4) по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2012 по справі №2-171/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Піреус Банк МКБ" 384009,86 дол. США грн., 30000 грн. штрафних санкцій, 1820 грн. судових витрат.

Як зазначає заявник, рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію про доходи не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити РСЦ МВС України в м.Києві та інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомого майна - майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив. Офіційних даних про одержання боржник будь-яких доходів немає.

Заявник вказує, що відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що на рахунку боржника є кошти 3068,56 грн., які в подальшому списані та перераховані за призначенням.

Заявник вказує на те, що відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 14.07.2017 № 0.64- 22380/0/15-17 встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.(паспорт серії НОМЕР_1) неодноразово перетинає державний кордон України за період з 19.02.2013 (з моменту набрання рішення законної сили) по теперішній час.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу в повному обсязі не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що рішення до теперішнього часу в повному обсязі не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

23.01.2018 на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_2, в яких останній просив суд відмовити в задоволенні подання, та пояснив наступне.

Вказав, що 03.09.2007 між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та ТОВ «Три 999 дев'ятки» (Позичальник) був укладений кредитний договір № К/07-75/КД з наступними змінами та доповненнями, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.12.2008 ОСОБА_2 та банком додатково до основного залогового майна у вигляді земельної ділянки площею 606 (шістсот шість) кв. м. що належало ТОВ «Три 999 дев'ятки», було укладено договір поруки № П/2008-75/КД від 26 грудня 2008 року.

У зв'язку з неповерненням позичальником у встановлений кредитним договором строк наданого кредиту, та односторонньою відмовою сплачувати проценти за користування кредитними коштами, банком до Оболонського районного суду м. Києва було подано позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Три 999 дев'ятки» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» 384 009 доларів США, 86 центів США заборгованості та 30 000 грн. штрафних санкцій, 1800,00 грн. судових витрат, рішенням від 16 жовтня 2012 року у справі № 2-171/12 позов задоволено, на виконання рішення видано виконавчий лист від 16.10.2012.

На виконання вказаного рішення суду, 22 листопада 2012 року Управлінням державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 49976563 від 22 листопада 2012 року.

Зазначено, що 06 листопада 2014 року за заявою ПАТ «Піреус Банк МКБ»до ТОВ «Три 999 дев'ятки» Господарським судом міста Києва, винесено ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство (справа № 910/21037/14), якою було визнано грошові вимоги ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ТОВ «Три 999 дев'ятки» у розмірі 3 131 460,45 грн.

27 травня 2015 року постановою Господарського суду м. Києва по справа № 910/21037/14 ТОВ «Три 999 дев'ятки» визнано банкрутом та було відкрито ліквідаційну процедуру. У ході ліквідаційної процедури за погодженням із ПАТ «Піреус Банк МКБ» було реалізовано земельну ділянку загальною площею 606 (шістсот шість) кв. м. (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1) в Оболонському районі м. Києва за ціною 1 250 000 грн. 00 коп. Кошти отримані від реалізації майна банкрута були спрямовані на часткове погашення вимог забезпеченого кредитора - Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» в розмірі 1 151 875 грн. 00 коп., оплату торгуючої організації розмірі 37 500 грн. 00 коп. та оплату грошової винагороди ліквідатора банкрута в розмірі 60 625 грн. 00 коп.

29 серпня 2016 ухвалою господарського суду м. Києва по справа № 910/21037/14, ТОВ «Три 999 дев'ятки» ліквідовано, та зазначено що вимоги кредитора - ПАТ «Піреус Банк МКБ» в розмірі 6 390 556 грн. 73 коп. у відповідності до положень ч. 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважати погашеними у зв'язку з недостатністю майнових активів боржника, та визначено зобов'язання відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві провести державну реєстрацію припинення - ТОВ «Три 999 дев'ятки» як юридичної особи та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення ТОВ «Три 999 дев'ятки» як юридичної особи не пізніше наступного робочого дня з дати надходження ухвали. Відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено запис № 6002007 від 26.09.2016 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Три 999 дев'ятки» як юридичної особи.

На думку боржника, кошти в розмірі 1 151 875 грн. 00 коп. повинні були б бути зараховані в якості погашення заборгованості за виконавчим документом. Але з невідомих причин ані державний виконавець, ані стягувач зазначеного не зробили.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд подання.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Також, у поданні, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України, «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров'я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Маховою Д.А. не надано до суду достатніх доказів, якіби свідчили б про ухилення боржника від виконання ним зобов'язань, покладених рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду та в»їзду в Україну громадян України», ЗУ «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: