Справа № 202/7926/18
Пров. № 2-з/202/95/2018
УХВАЛА

про забезпечення позову

14 грудня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Розсоха І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в котрій просила заборонити будь-яким особам будь-яким чином відчуження квартири АДРЕСА_1; накласти арешт на вказану квартиру; заборонити ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» чи його представникам проникати до вказаної квартири; заборонити будь-яким особам проводити дії щодо примусового виселення осіб, що проживають у вказаній квартирі, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; заборонити будь-яким особам входити до вказаної квартири, окрім осіб, що там проживають; заборонити будь-яким особам за наданими новим власником повноваженнями ламати, змінювати чи відчиняти вхідні двері, а також замки та завіси на них вказаної квартири до набрання рішення законної сили.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що 17.12.2007 року між її чоловіком ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 22337956, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 20 000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 17.12.2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки № 22337956/300, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав Банку в іпотеки квартиру АДРЕСА_1. В подальшому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки ПАТ «Оксі Банк». 27.09.2018 року ПАТ «Оксі Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги відступив ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги за вказаними договорами. ОСОБА_1 (яка має набути статусу позивача) зазначила, що вважає вказані договори про відступлення права вимоги такими, що були укладені з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, а сам правочин щодо передачі права вимоги є нікчемним з моменту укладення, у зв'язку з тим, що зобов'язання за кредитним договором та договором іпотеки є такими, що припинені з 26.12.2015 року. 25.12.2014 року її чоловік ОСОБА_5 помер. Після його смерті єдиним спадкоємцем є вона. ОСОБА_1 зазначила, що, оскільки вона на час смерті чоловіка постійно проживала з ним, то вважається такою, щ прийняла спадщину. ОСОБА_1 зазначила, що 01.10.2018 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (котре має набути статусу відповідача) на її адресу було направлено повідомлення про дострокове погашення заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги. ОСОБА_1 зазначила, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» незаконно пред'явлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, оскільки право вимоги було фактично припинено 26.12.2015 року, тобто після спливу 1 року з моменту смерті позичальника. ОСОБА_1 зазначила, що вона фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка і відповідно у кредитора була можливість протягом року пред'явити свої вимоги до неї як до спадкоємця. Оскільки жоден з кредиторів не скористався таким правом, відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України зобов'язання за договором іпотеки та за кредитним договором вважаються припиненими. ОСОБА_1 зазначила, що, незважаючи на вказані обставини, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 22337956/300 здійснив перереєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 зазначила, що на даний час у неї виникають труднощі у користуванні належною їй квартирою, оскільки внаслідок незаконних дій ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» їй постійно надходять погрози та вимоги щодо негайного звільнення квартири та щодо можливості проникнення до квартири без її згоди.

ОСОБА_1 зазначила, що має намір звернутися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними та визнання зобов'язання припиненими.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із змісту заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів можна зробити висновок, що між останньою та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» дійсно існує спір з приводу договорів про відступлення права вимоги та зобов'язань за кредитним договором і договором іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги, що відчуження ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» спірної квартири на користь третіх осіб в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також співмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати ОСОБА_1, заявленим в майбутньому позовним вимогам, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та вважає можливим заборонити ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та будь-яким іншим особам відчуження квартири АДРЕСА_1 до ухвалення рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними та визнання зобов'язання припиненими та набрання ним законної сили.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

В інтересах ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2) та будь-яким іншим особам відчужувати квартиру АДРЕСА_1 до ухвалення рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними та визнання зобов'язання припиненими, та набрання ним законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення цієї ухвали апеляційної скарги. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Бєльченко Л.А.