Справа № 584/1378/18
Провадження № 2/584/683/18
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2018 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Ковальовій К.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що 12.08.2010 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області помер їхній чоловік та батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина.

До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Комісаровській, 1 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області.

Будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, позивачі прийняли спадщину після його смерті шляхом спільного проживання на момент смерті (спадкова справа № 257/2018 від 11.07.2018), але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього.

Посилаючись на зазначене, просили визнати за ними право власності (по 1/3 частці за кожною) на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Комісаровська, 1 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області, загальною площею 103,6 кв. м, житловою площею 50,6 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 Витрати по справі просили покласти на них.

В підготовче засідання позивачі не зявилися, надали на адресу суду письмові заяви, в яких справу просила розглядати за їх відсутності, позов підтримали.

Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний.

Третя особа також не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заперечень щодо задоволення позову не мала.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на матеріали справи, 12.08.2010 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області помер ОСОБА_5, чоловік та батько позивачів, після смерті якого відкрилася спадщина.

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, прийняли спадщину, про що приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 257/2018 від 11.07.2018.

До спадкового майна також входить житловий будинок з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 103,6 кв. м (житловою площею 50,6 кв. м) по вул. Комісаровській, 1 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району.

Разом з тим, в оформленні спадкових прав на зазначений житловий будинок позивачам було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього, що видно з листа нотаріуса від 11.07.2018.

У той же час, убачається з технічного паспорту від 10.07.2013 та підтверджено даними Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області те, що згаданий будинок садибного (індивідуального) типу, загальною площею 103,6 кв. м (житловою площею 50,6 кв. м), побудований у 1990 році, з надвірними спорудами (будівлями), які рахуються за померлим ОСОБА_5 згідно записів погосподарської книги Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Таким чином, виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується за померлим згідно записів погосподарської книги, тобто входить до спадкової маси, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову.

З врахуванням відповідного клопотання позивачів, понесені ними витрати судом не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_4, право спільної часткової власності (по 1/3 частці за кожною) на житловий будинок (загальна площа 103,6 кв. м, житлова площа - 50,6 кв. м), з надвірними будівлями та спорудами : сараєм літ. «Б», площею 42,4 кв.м, сараєм літ «б» площею 8,9 кв.м, літнею кухнею літ. «В», площею 23,4 кв. м, навісом літ. «Н», площею 13,2 кв.м, сараєм літ. «Е» площею 11,1 кв.м, сараєм літ. «Ж» площею 22,1 кв.м, погрібом літ. «Пг», площею 1,9 кв.м, огорожею № 1-4, розташовані по вул. Комісаровській, 1 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька ОСОБА_5, який помер 12.08.2010 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Путивльський районний суд Сумської області до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.11.2018.

Суддя С.М.Токарєв