Справа № 206/3912/18
Провадження № 2-зз/206/4/18
У Х В А Л А

21.08.2018року у залі суду у місті Дніпрі суддя Самарського районного суд м.Дніпропетровська ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з майна по цивільній справі №2-206/2000р. за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку недійсним і визнання права власності на ? частину житлового домоволодіння в порядку спадкування за законом,

встановив:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку недійсним і визнання права власності на ? частину житлового домоволодіння в порядку спадкування за законом.

25 жовтня 1999 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку недійсним і визнання права власності на ? частину житлового домоволодіння в порядку спадкування за законом, було накладено арешт на домоволодіння №23 по вул. Електровозній в м. Дніпропетровську.

13.07.2018 року заявник звернувся до суду з заявою про зняття арешту з майна, заява обґрунтована тим, що 29 вересня 1999 року за договором купівлі продажу він придбав нерухоме майно будинок №23 по вулиці Електровозній в місті Дніпропетровськ. Продавцем будинку являлась ОСОБА_4, договір підписаний, розрахунки між сторонами були проведені в повному обсязі. В 2018 році він прийшов прописати свого зятя ОСОБА_6 по цій адресі. Але від органу реєстрації отримав відмову, на підставі того, що його будинок знаходився під арештом. Після отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. він дізнався, що арешт був накладений Восьмою Дніпропетровською нотаріальною конторою на підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Таким чином на наданий час на його майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власності.

На підставі викладеного просить суд скасувати арешт на будинок № 23 по вул. Електровозній в місті Дніпро, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 101. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 27.04.2007 року за №4883769 про арешт будинку 23 по вул. Електровозній в місті Дніпро.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 подану заяву про зняття арешту підтримав, просив її задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона була власницею будинку №23 по вул.. Електровозній в м. Дніпро, потім продала будинок ОСОБА_2 Її сестра ОСОБА_3 потім з нею судилася за цей будинок, але вони уклали мирову угоду, про накладання арешту їй нічого не відомо.

Заслухавши заявника ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Судом встановлено: постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 1999 року було накладено арешт на домоволодіння №23 по вул.. Електровозній в м. Дніпропетровську, раніше належало ОСОБА_7, померлої 7.07.1999 р., а по договору куплі-продажу від 25.06.1999р. ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відповідно до ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2000 року. яка міститься в матеріалах цивільної справи № 2-206/2000р., судом вбачається, що по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку недійсним і визнання права власності на ? частину житлового домоволодіння в порядку спадкування за законом, між сторонами була укладена мирова угода (а.с. 59,60).

Згідно ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, а саме той факт, що сторони по цивільній справі №2-206/2000р. дійшли мирової згоди, а накладений судом арешт на домоволодіння №23 по вул. Електровозній в м. Дніпро перешкоджає законному володільцю на власний розсуд розпоряджатися даним майном, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про зняття арешту з майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 158, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, накладеного по цивільній справі №2-206/2000р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку недійсним і визнання права власності на ? частину житлового домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову - арешт, накладений постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 1999 року по цивільній справі № 2-206/2000р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку недійсним і визнання права власності на ? частину житлового домоволодіння в порядку спадкування за законом, на будинок №23 по вул. Електровозній в м. Дніпропетровську, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №101.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 27.04.2007 року за №4883769 про арешт будинку №23 по вул. Електровозна в м. Дніпропетровськ.

Ухвала про скасування заходів забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.О. Сухоруков