Справа № 405/7623/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

з участю прокурора : Володіної А.Г.

адвоката : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України 6 597 500 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що він органами податкової міліції та прокуратури Кіровоградської області безпідставно і незаконно тривалий час, у період з 27.04.2005 року по 30.06.2015 року, обвинувачувався у вчиненні численних злочинів проти власності та в сфері господарської діяльності, зокрема, фіктивне підприємництво, пособництво у вчиненні привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в складі організованої злочинної групи; умисне ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах тощо. В межах кримінальної справи № 11-0095 (№ 80-844, № 80-823) відносно нього порушувались такі кримінальні справи та об'єднувались в одне провадження, з притягненням як обвинуваченого, а саме: 27.04.2005 року - за ч.2 ст.205 КК України по факту придбання фіктивного підприємства ПП «Ділайн Прес»; 30.06.2005 року за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України за фактом пособництва у заволодінні коштами ДП «Нафтогазбезпека» та ВАТ ГК «Братислава» в особливо великих розмірах;31.08.2005 року за ч. 3 ст. 212 КК України за фактом умисної несплати податків ТОВ «Агроукр-Торг» в особливо великих розмірах;20.09.2005 року за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 205, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України за фактом пособництва у заволодінні державними коштами ДП «Нафтогазбезпека» НАК «Нафтогаз» та ДП «Земельні ресурси України» в особливо великих розмірах.

Крім того, йому предявлялись обвинувачення у фіктивному підприємництві та несплаті податків, в складі створеної ним злочинної групи, пособництво у заволодінні коштами, умисної несплати податків, за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України, щодо ПП «Максімус», ПП «Термін-Кір», ПП «Бам», ПП «Техремкомплект», ПП «Енергоремонт», ПП «ОСОБА_3 і Ко», ПП «Омега Центр», ПП «Будагро-Кір», ПП «Агробудтранссервіс», ПП «Максплюс», ПВКП «Зубр», ПТП «Торгпродукт», ТОВ «Торговий дім Антарас», ТОВ «Юмакс-трейд», ТОВ «Клюз», ПП «Надія К», ПП «Лакор», ПП «Фінансова продуктивність».

Після порушення 27.04.2005 року відносно нього першоїкримінальної справи, 29.04.2005 року його безпідставно було оголошено в розшук, хоч він ніяким чином від слідства не переховувався, проживав за постійним місцем проживання (реєстрації), жодних викликів (повідомлень) не отримував.24.06.2005 року СВ ПМ ДПА в Кіровоградській області його було затримано та у подальшому застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, який діяв на протязі понад 2 місяців по 02.09.2005 року, після чого він був випущений під заставу в розмірі 50 000 грн.

Крім того, 25.06.2005 року слідчим було вилучено та накладено арешт на належний йому автомобіль Volkswagen Golf V Tredline 1, 6i, який тривалий час (10 років), аж до 12.06.2015 року знаходився у володінні відповідача Головного управління ДФС у Кіровоградській області. Слід зазначити, що вказаний автомобіль так і не був повернутий йому в установленому КПК України порядку, а 09.02.2006 року слідчим було накладено арешт на все належне йому майно та цінності «де б воно не знаходилось», з внесенням цих даних до Єдиного реєстру заборон відчуження майна.

У другій половині 2006 року, перед направленням кримінальної справи до суду, у ЗМІ м. Кіровограда тодішнім керівництвом Головного управління ДФС у Кіровоградській області була ініційована «потужна компанія» по його дискредитації, як начебто «організатора злочинного угруповання всеукраїнського масштабу» по легалізації грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Вказана справа за № 80-844 скерована з обвинувальним висновком стосовно ОСОБА_2 до Кіровського районного суду м. Кіровограда. 27.06.2013 року постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда № 1109/9701/12, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2013 року, кримінальну справу № 80-844 направлено прокурору Кіровоградської області для організації додаткового розслідування, з чинним обвинуваченням його за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч.ч. 1, 2, 3 ст. 212 КК України.Міру запобіжного заходу у вигляді застави залишено без змін.

У відповідності до п. 7 розділу XІ КПК України 2012 року, процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом такі дії здійснюються згідно з положеннями цього Кодексу.На додатковому розслідуванні, у звязку з набранням чинності КПК 2012 року, прокуратурою Кіровоградської області була визначена підслідність даної справи СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області, яким вказані матеріали 06.11.2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120.

Він, впродовж всього часу додаткового розслідування, звертався з численним заявами (скаргами, клопотаннями) стосовно законності слідства, бездіяльності та порушення розумних строків у даному кримінальному провадженні, яке підлягало закриттю, а також щодо припинення застосованих до нього запобіжних заходів, але орган досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000120 зазначав на відсутність підстав для цього, так як всі відповідні запобіжні заходи застосовані законно, одночасно наголошуючи на відсутності згідно КПК України (2012 року) у нього «належного» процесуального статусу сторони кримінального провадження. Прокуратура пропонувала звернутися до суду, в той час як суд, відмовляючи у задоволенні заяв про скасування арешту майна, наголошував на необхідності вирішення цього питання слідчим.Застосовані у цій справі запобіжні заходи щодо нього, як обвинуваченого, скасовувались у вказаному кримінальному провадженні № 0000120 від 06.11.2013 року СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області, у судовому порядку, лишу у звязку з його закриттям. Так само у судовому порядку підтверджено, що він у вказаному кримінальному провадженні є обвинуваченим згідно КПК (1960 року).

30.06.2015 року вказане кримінальне провадження стосовно нього закрите за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Таким чином, з моменту порушення відносно нього кримінальної справи та її закриття за реабілітуючими обставинами з 27.04.2005 року по 30.06.2015 рік минуло понад 10 років або 122 повних місяців, що є періодом перебування його під слідством та судом (притягнення до кримінальної відповідальності) у вказаному кримінальному провадженні.

Незважаючи на закриття кримінального провадження та скасування запобіжного заходу, по облікам МВС України він продовжує перебувати у статусі особи, яка притягується до кримінальної відповідальності по вказаній справі та щодо якої застосований запобіжний захід застава.

Зазначає, що з 1996 року він став займатись приватною підприємницькою діяльністю, під час якої постійно стикався з несправедливістю та протиправними діями співробітників міліції та прокуратури. У звязку з цим, у 2005 році, він заснував громадську організацію «Антикорупційна ініціатива» (), головою правління якої був до 2010 року. Дана організація займається захистом бізнесу та викриттям фактів корупції серед працівників податкових органів, прокуратури, міліції тощо. Одержуючи інформацію щодо протиправної діяльності та корупційних дій посадових осіб державних органів, від імені організації він звертався з численними листами (зверненнями/заявами) до Президента України, Генеральної прокуратури, інші вищі державні органи і саме після цього відносно нього почались постійні незаконні кримінальні переслідування з «надуманих» підстав.

Внаслідок наведених обставин незаконного кримінального переслідування, обмеження громадянських прав і свобод, боротьба з чим займала більшу частину його часу та уваги, він припинив займатись підприємницькою діяльністю, згодом у 2006 році від нього пішла дружина з неповнолітнім сином. Зазначені події вочевидь були для нього стресовою психоемоційною ситуацію, яка внесла кардинальні зміни у звичний спосіб його життя, призвела до руйнування значущих взаємовідносин з оточенням, моральних цінностей та довіри до людей, бо супроводжувалась значними негативними переживаннями: обурення, протесту, тривалої емоційної напруги, невизначеності, необхідності виправдовуватись та доводити свою невинність в інкримінованих діяннях, а також приниження, сорому, тривоги, втрати можливостей самореалізації.

Порушення даної кримінальної справи, розголос у ЗМІ та перебування в ув'язненні принижувало його честь та гідність, так як ставило під сумнів його моральні якості, порядність, добре ім'я. Зазначені обставини, з урахуванням того факту, що він був людиною відомою та публічною в м. Кіровоград, займався правозахисною діяльністю, як голова правління ГО «Антикорупційна ініціатива», сприяли суттєвому зниженню його авторитету серед оточуючих, ділової репутації, поваги та доброзичливого ставлення. Дана ситуація створювала негативну психологічну установку відносно нього як про людину кримінальну, аморальну, непорядну, сприяла упередженому ставленню до нього з боку оточення. Дана ситуація перешкоджала у реалізації особливо значущої кожної людини потреби у самоповазі та повазі з боку оточуючих, відобразилась на взаємовідносинах з різними людьми.

Перебуваючи під вартою на протязі 2,5 місяців він був позбавлений можливості вільно жити, вільно реалізувати як особистість і професіонал, пересуватись за власним вибором та планувати власний час, чим було принижено його людську гідність та порушене одне з основних прав людини - на свободу та особисту недоторканість.

Зазначена ситуація кардинально позначилась на всіх сферах його життя, підірвала здоровя, докорінно змінила нормальний, звичний для нього душевний стан, внесла повну невизначеність щодо майбутнього. Переживання даної ситуації супроводжувалась усвідомленням надзвичайної серйозності виниклих життєвих ускладнень. Все своє життя, значні емоційні ресурси на протязі тривалого періоду часу він вимушений був підпорядковувати відстоюванню справедливості, доведенню своєї невинності, захищаючи честь і гідність, намаганню реабілітувати своє добре ім'я, даючи численні пояснення слідчим та суду, організовуючи свій захист та власними силами захищаючи себе, звертаючись у різні інстанції з листами та скаргами для врегулювання виниклих не з його вини проблем.

Крім того, так як він одночасно притягувався до кримінальної відповідальності по багатьом статтям КК України, це посилювало інтенсивність пережитих ним негативних емоцій, перш за все переживань обурення, значної емоційної напруги, власної беззахисності. За таких обставин доведення своєї невинності ставало ще більш складною проблемою. Ці ж події змінили мікроклімат в його родині, оскільки його рідні також страждали через його скривджену репутацію, переживали почуття сорому, приниження та тривоги. Це мало руйнівні наслідки для шлюбу та близьких відносин, він втратив свою сім'ю, втратив постійні та близькі відносини зі своїм молодшим, на той час неповнолітнім сином. Зазначена ситуація суттєво змінила нормальний душевний стан його рідних, внесла невизначеність щодо майбутнього родини, позбавила почуття життєвої захищеності, усталеності та передбачуваності подій.

Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело також до значних фінансових втрат з його боку, серйозно позначилась на фінансовому стані його сім'ї. У даній кримінальній справі було накладено арешт на все його майно, кардинально постраждала його ділова репутація та знизився авторитет в діловому світі, що суттєво позначилась на його ділових зв'язках, серйозно вплинуло на можливість ведення бізнесу. Належне йому на час ініціювання кримінальної справи діюче та прибуткове підприємство ТОВ «Агроукрторг» () в якому він був засновником та директором, через банкрутство наприкінці 2006 року було ліквідовано (справа Господарського суду м. Києва № 23/128-б).

Відповідні кримінальні переслідування та застосовані запобіжні заходи (позбавлення волі, арешт всього майна) фактично на певний час залишили його без засобів до існування, призвели до виникнення простроченої кредиторської заборгованості перед банківськими установами та іншими кредиторами. Між тим, орган досудового розслідування на час закриття даного кримінального провадження, без прийняття єдино можливого згідно КПК України рішення щодо повернення вилученого (арештованого) майна, вважав прийнятним самостійне вирішення питання задоволення вимог до нього у інших (цивільних) справах шляхом безпосередньої передачі його майна кредиторам. Зокрема, автомобіль Volkswagen Golf 12.06.2015 року слідчим, без його повернення власнику (принаймні формального) та визначення його технічного стану (після 10 років незаконного володіння), передано державному виконавцю Кіровського ВДВС у виконавчому провадженні про стягнення з нього коштів на користь ТОВ «Кредекс Фінанс».

Ситуація, пов'язана із наведеним незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності та кримінальним переслідуванням впродовж значного часу понад 10 років, у поєднанні з його обвинуваченням у вчиненні тяжких та особливо тяжких складів злочинів, була інтенсивно психотравмуючою для нього.

Враховуючи викладене, коефіцієнти у розрахунковій формулі дійсної моральної шкоди таблиці ОСОБА_3 визначаються таким чином:

d = 720МЗП - безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності поєднане із звинуваченнями у скоєнні тяжкого злочину;

d = 144 МЗП - незаконне затримання/увязнення;

d = 28,8 МЗП - незаконне взяття під варту та утримання під вартою (за один день);

і = 1,5 - інтенсивний психотравмуючий вплив зазначеної ситуації на особистість позивача;

с = 1,75 - такі характеристики ситуації, що він є людиною відомою та публічною в м. Кіровоград; притягувався до кримінальної відповідальності надмірно тривалий період часу по багатьом статтям КК України; суттєво негативний вплив даної події на його ділову репутацію та авторитет як бізнесмена, значні фінансові втрати;

fs = 0 - як відсутність його вини в інкримінованих злочинах.

Таким чином, розмір дійсної моральної шкоди за наведеними критеріями складає: D = (720+144+(28,8 х75) х 1,5 х 1,75 х (1-0) = 4428 МЗП або 6 420 600 грн.

Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов.

Представником позивача уточнено позовні вимоги і згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.03.2018 року просить стягнути на користь позивача в рахунок моральної шкоди 1 021 963,50 грн. та 10 100,00 грн. витрат на правову допомогу та витрати за проведення експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав згідно заяви про зменшення позовних вимог та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, надані суду докази та норми діючого законодавства.

Представники відповідача - Головного управління ДФС в Кіровоградській області в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову.

Представник Прокуратури Кіровоградської області в судовому засіданні позов визнала частково, надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила вирішити питання згідно чинного законодавства.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні позов не визнала, також надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду, а ч. 7 вказаної статті визначає, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду» (зі змінами) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1. незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2. незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3. незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених в частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1.постановлення виправдувального вироку;

1-1. встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2. закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутність у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4. закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених п. 1-1 частини 1 цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно ст. 3 цього Закону, у наведених в ст. 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовуються:

1.заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2.майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3.штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4.суми, сплачені громадянином у зв»язку з наданням йому юридичної допомоги;

5.моральна шкода.

Статтею 4 цього Закону визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, розмір сум, які передбачені п.1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що 25.02.2005 року СВ ПМ Кіровоградської ОДПІ порушена кримінальна справа № 11-0095 за фактом фіктивного підприємництва та умисного ухилення від сплати податків службовими особами ПП «Демфер Агро». СВ ПМ Кіровоградської ОДПІ 25.02.2005 року порушена кримінальна справа № 11-0096 за фактом придбання фіктивного субєкта підприємницької діяльності ПП «Демфер Агро». 28.02.2005 року кримінальні справи № 11-0095 та № 11-0096 обєднані в одне провадження. В рамках кримінальної справи № 11-0095 27.04.2005 року порушені кримінальні справи відносно ОСОБА_2 за фактом придбання фіктивного субєкту підприємницької діяльності ПП «Ділайн Прес» за ч. 2 ст. 205 КК України та ОСОБА_4 за фактом придбання фіктивного субєкту підприємницької діяльності ПП «Демфер Агро» за ч.2 ст.205 КК України.

Відносно ОСОБА_2 30.06.2005 року порушена кримінальна справа № 80- 823 за ч.1 ст.255, ч.3 ст.212, ч.5 ст.191 КК України, яка обєднана в одне провадження з кримінальною справою № 11-0095 під номером № 80-823.

Відносно директора ПП «Максімус» ОСОБА_2 20.07.2005 року порушена кримінальна справа за ч.3 ст.212 КК України, яка обєднана в одне провадження з кримінальною справою № 80-823. Відносно директора ПП «ТермінКір» ОСОБА_2 13.08.2005 року порушена кримінальна справа за ч.3 ст.212 КК України, яка обєднана в одне провадження з кримінальною справою № 80-823.

З кримінальної справи № 80-823 20.09.2005 року виділено кримінальну справу № 80-844 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за ч.1 ст.255, ч.5 ст.191. ч.2 ст.366 КК України.

Прокуратурою Кіровоградської області 07.05.2005 року порушена кримінальна справа № 80-797 за фактом заволодіння бюджетними коштами службовими особами кіровоградського обласного центру ранньої соціальної реабілітації дітей-інвалідів.

Кримінальні справи № 80-797 та № 80-844 16.02.2006 обєднані в одне провадження, а 26.06.2006 року кримінальна справа № 80-797 виділена в окреме провадження.

Кримінальна справа № 80-844 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.205, ч.5 ст.191, ч.ч. І, 2, 3 ст.212 КК України, та інших осіб 05.10.2006 року з обвинувальним висновком направлена для розгляду до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2013 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2013 року, кримінальну справу № 80-844 повернуто прокурору для організації додаткового розслідування.

Прокуратурою Кіровоградської області 05.11.2013 року кримінальна справа № 80-844 направлена для організації додаткового розслідування до слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Кіровоградській області.

У звязку з тим, що 20.11.2012 року набрав чинності новий Кримінальний процесуальний кодекс України, подальше розслідування кримінальної справи № 80-844 продовжено відповідно до його вимог та 06.11.2013 року відомості СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Про підозру у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось.

За результатами досудового розслідування, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, 30.06.2015 року старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області Булаховою Ю.С. прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Перевіркою прокуратурою області прийнято рішення, що підстав для його скасування не встановлено.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.1999 № 9-рп/99 у справі №1-15/99 встановлено, що притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту предявлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

По кримінальних справах № 11-0095, № 80-823, № 80-844 ОСОБА_2 перебував під слідством та судом у період з 27.04.2005 року по 06.11.2013 року, а всього 102 місяці 10 днів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02.10.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2014 року, стягнуто з Державного бюджету України через Управління обслуговування кошторисів бюджетних установ Державного казначейства України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 40 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди. Зазначені кошти стягнуто судом у звязку з незаконним притягненням ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності по справі № 80-797 у період з 14.03.2006 року по 21.10.2009 рік.

Між тим, у період з 16.02.2006 року по 26.06.2006 року кримінальні справи № 80- 797 та № 80-844 знаходились в одному провадженні під № 80-844.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 перебував під слідством та судом з 27.04.2005 року по 06.11.2013 року, а всього 102 місяці 10 днів.

За нормами ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 складає 3 200 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих звязків, здоровя і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо.

Суд приходить до висновку, що позивачем надано процесуальні документи, які підтверджують факт реабілітації та спричинення моральної шкоди.

Вказаний факт підтверджено показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, висновком № 7067/17-61 проведеної у справі судової психологічної експертизи, відповідно до якої ситуація, яка пов»язана з незаконним притягненням ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності у кримінальній справі № 11-0095 (№ 80-844, № 80-823) і у подальшому зареєстрована в ЄРДР 06.11.2013 року № 0000120, була для нього психотравмуючою. Внаслідок зазначеної ситуації ОСОБА_2 спричинені страждання (моральна шкода), орієнтовний еквівалент грошової компенсації за спричинені страждання з урахуванням психологічних коефіцієнтів в літерному позначенні складатиме матеріальний еквівалент у 274,5 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому в цій частин розмір моральної шкоди, завданої позивачеві судом визначається в сумі 500 000 грн.

Відповідачі по справі є бюджетними установами, відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України та п. 41 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Держказначейства України № 39 від 04.02.2008 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 09.02.2008 року № 110/14801, виконання рішень про відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду здійснюється Державною казначейською службою. Порядок та підстави відшкодування матеріальної шкоди регламентуються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», а тому суд стягує вищезазначені суми моральної шкоди з Державного бюджету України Державної казначейської служби України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати по даній справі (витрати на правову допомогу а.с. 63-75 тому 2 та проведення експертизи а.с.28 тому 2 справи) на користь позивача за рахунок держави.

На підставі викладеного і ст. 1176 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду», суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 в розмірі 500 000 грн. та судових витрат в розмірі 17 242,40 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного Бюджету України на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000,00 гривень та судові витрати за послуги адвоката і проведення експертизи в сумі 17 242,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати щодо сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко