Справа № 169/881/18
Провадження № 2/169/253/18
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2018 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Тітівалова Р.К.,
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину.
Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 05 лютого 2013 року. Під час шлюбу у них народилася одна дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 09 вересня 2013 року з відповідача стягуються аліменти на дитину в розмірі 450 гривень щомісячно. Вказуючи, що вона не працює, стягуваних аліментів їй не вистачає для належного забезпечення потреб дитини, позивач просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи, уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1100 гривень щомісячно, а справу розглядати за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подавав.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням суду від 05 лютого 2013 року розірвано (а.с. 3) і від якого вони мають малолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Дитина проживає разом із позивачем.
Заочним рішенням Турійського районного суду Волинської області від 09 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісячно, починаючи з 18 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).
Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилалася на положення статті 192 СК України.
За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, у зв'язку з чим, зокрема, зміна матеріального стану чи погіршення матеріального становища отримувача аліментів, на що посилалася позивач звертаючись до суду, може бути підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів і суд вважає за можливе та справедливим переглянути розмір стягуваних із відповідача аліментів.
З огляду на те, що відповідач не подав до суду відзив на позов, не надав жодних доказів про свої доходи та витрати, то суд позбавлений можливості врахувати визначені статтями 182, 191 СК України обставини щодо відповідача та вважає за можливе, змінюючи розмір аліментів, взяти за основу встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дитину від шести до вісімнадцяти років на час розгляду справи, який з 01 грудня 2018 року становить 2027 гривень.
За таких обставин справи, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і на батька, як позивач, так і відповідач є здоровими працездатними особами молодого віку, позивач офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність регулярних і стабільних доходів, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і збільшення розміру аліментів на дитину, які стягуються відповідно до заочного рішення суду з відповідача в користь позивача, до 1100 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, будучи переконаним в тому, що такий розмір відповідатиме вимогам достатності і справедливості.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 704 грн 80 коп. судового збору.
На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191, 192 СК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 430 ЦПК України, суд
Позов Шевчук Вікторії Володимирівни задовольнити повністю.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі заочного рішення Турійського районного суду Волинської області від 09 вересня 2013 року, та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених Цивільним процесуальним кодексом України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач: ОСОБА_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.
Повне рішення складено 17 грудня 2018 року.