АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/40833/2017-ц

Апеляційне провадження 22-ц/796/3568/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Писанець В.А., в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Управління будівлями та спорудами», в якому просила стягнути з останнього на свою користь збитки в розмірі 220 746, 35 грн.

у/н справи № 757/40833/17 № а/п 22-ц/796/3568/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обгрунтування позову зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 в Печерському районі м. Києва. Обслуговування та утримання вказаного будинку та прибудинкової території здійснюється відповідачем згідно договору про надання послуг від 08.11.2013 №136/ОП, а також № 136/ДП про надання додаткових послуг. В період з 01 по 02 листопада 2016 року відбулося аварійне залиття належної їй квартири фекальними водами. У відповідь на її запит, відповідач зазначив, що комісія встановила, що у вказаній квартирі під час експлуатації стоякової побутової каналізації житлових квартир 8-ї секції, між 6-м та 7-м поверхами сталося забиття каналізації невідомими речами, внаслідок чого стічні фекалії потрапили до приміщень квартири позивача. Відповідач самоусунувся від належного розслідування аварійної ситуації, внаслідок якої було пошкоджено внутрішнє облаштування її квартири, а також несвоєчасне реагування персоналу ТОВ «УБС» на повідомлення про ознаки аварії, тривале не вжиття заходів по встановленню її причин та їх усунення і ліквідації наслідків.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Управління будівлями та спорудами» на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі 220 746, 35 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Управління будівлями та спорудами» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що зливова каналізація знаходилася та знаходиться у належному технічному стані, відповідач не є винною особою у забитті каналізації та не несе відповідальність за наслідки, що сталися в результаті такого забиття каналізації мешканцями будинку. У відповідача не було об'єктивних підстав вважати, що у приміщенні ОСОБА_1 сталася аварія, не підтвердився даний факт і за результатами проведення комісією обстеження за заявою останньої, тому не було законного права для несанкціонованого доступу до квартири позивача. Пошкодження інженерних мереж не встановлено, що свідчить про відсутність аварії в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги». Судом не було враховано п. 11.4.1 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 30 від 05.07.1995 року. Зокрема той факт, що відповідачем негайно, протягом доби, було усунуто забиття каналізації. Утворення затору було виявлено 02.11.2016 року. Доказів того, що затор утворився 01.11.2016 року та відповідач знав про це позивач не надала. Крім того, позивач не повідомляла відповідача про неналежно надані послуги із водовідведення, жоден із документів відповідно до розділу 8 договору № 136/К не складався, відтак у позивача не було претензій щодо якості надання таких послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін, посилаючись на те, що відповідно до презумпції завдавача шкоди, не позивач доводить вину відповідача, а останній доводить відсутність своєї вини. Відповідач не довів відсутність своєї вини у завданні їй шкоди та не спростував розмір збитків, встановлений експертним дослідженням.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

02.11.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про те, що 02.11.2016 року сталася аварія (прорив каналізації) зі значним пошкодженням підлоги, стін, плінтусів, сантехніки, дверей, меблів, залишків будівельних матеріалів, просила провести експертизу та знайти винних, а також відшкодувати завдані збитки та моральну шкоду.

02.11.2016 року комісією ТОВ «УБС» було складено дефектний акт, яким встановлено, що в квартирі НОМЕР_1 під час експлуатації стоякової побутової каналізації житлових квартир 8 секції між поверхами 6 та 7 стався затор від невідомих речей, внаслідок чого через унітаз, стічні фекалії потрапили до ванної, коридору та інших кімнат квартири НОМЕР_1. Пошкоджені: особисті речі власниці квартири, а саме: диван, телевізор «Тошиба» в упаковці, в 2- х кімнатах паркет, міжкімнатні двері (кількість - 5 одиниць), наличники на двері, плінтуса по всьому периметру, шпалери та пофарбовані стіни. Висновок комісії: аварійна ситуація склалась в результаті не санкціонованого викидання мешканцями вище розташованих квартир в побутову каналізацію сторонніх речей, не призначених для цього.

08.11.2013 року між сторонами було укладено договір № 136/ОП, відповідно до умов якого, виконавець зобов'язувався утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів щодо запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки (п. 3.1.2 договору); розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних та якісних показників (п. 3.1.8 договору); надавати споживачеві необхідну інформацію в установленому законодавством порядку про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг (п. 3.1.9 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору № 136/ОП, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку та на його прибудинковій території та забезпечення споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, що передбачені цим договором.

Перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надаються визначений у додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору.

До переліку послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, наведеного у додатку № 1 до договору № 136/ОП включено технічне обслуговування та ліквідація аварій внутрішньо будинкових систем, зокрема, зливної каналізації.

Відповідно до п. 4.1.2 договору № 136/ОП виконавець має право доступу у квартиру для запобігання або ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічного і профілактичного огляду, проведення повірки засобів обліку тощо; здійснювати несанкціонований доступ до квартири відповідно до порядку, встановленого ст. 17 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Згідно з п. 6.2 договору № 136/ОП виконавець несе відповідальність згідно із законом за: неналежне надання або ненадання послуг з утримання будинку, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров'ю, шляхом відшкодування збитків (п.6.2.1); порушення зобов'язань, визначених цим договором (п.6.2.4).

08.11.2013 року між сторонами було укладено договір № 136/ДП про надання додаткових послуг з утримання будинку, прибудинкової території, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язався за завданням споживача протягом визначеного у договорі строку в будинку АДРЕСА_1 надавати за плату послуги, згідно з умовами цього договору. Перелік послуг наведено у додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

В переліку додаткових послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, який є додатком № 91 до договору № 136/ДП, наявна така послуга, як «Організація та забезпечення охорони» та «Цілодобова підтримка служби адміністраторів-консьєржів».

Відповідно до експертного дослідження № 16-09 будівельно - технічної спеціалізації від 30.12.2016 року, виконаного експертом ВФ «НАУКТЕХПРОЕКТ» Ігнатьковим В.М., вартість ремонтно-будівельних робіт по ремонту квартири позивача, з урахуванням вартості матеріалів, аналогічних використаним при ремонті на момент проведення дослідження, становить 220 746, 35 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті бездіяльності відповідача, яка виявилася у формі не вчинення дій відповідно до п.4.1.2 договору № 136/ОП щодо доступу до квартири позивача з метою ліквідації, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, позивачу була спричинена матеріальна шкода.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 п.1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дана норма регулює деліктні правовідносини.

Для настання відповідальності за завдану шкоду при деліктних правовідносинах необхідний наявний склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, при цьому наявність вини має суттєве значення.

Згідно з дефектним актом від 02.11.2016 року причиною залиття квартири позивачки є забиття стоякової побутової каналізації житлових квартир 8 секції між поверхами 6 та 7 невідомими речами. Як пояснив представник відповідача при прочищенні каналізації у стояку було виявлено дитячий підгузок.

З наведеного випливає, що між сторонами не виникло деліктних правовідносин, оскільки відповідач безпосередньо шкоди позивачці не завдавав. Та обставина, що не відповідач забив стояк сторонніми речами, а невстановлені інші особи, не заперечується і самою позивачкою, що випливає із змісту як позовної заяви, так і заяви позивачки, поданої відповідачу 02.11.2016 року, у якій вона просить розшукати винних осіб. Із змісту позовної вбачається, що позивач не вважає, що шкода завдана відповідачем, але просить стягнути матеріальний збиток з відповідача з тих підстав, що останній не вжив своєчасних заходів для з`ясування питання про причини забиття каналізації, не встановив винних осіб, усунувся від належного розслідування ситуації.

Відсутність вини відповідача безпосередньо у забитті каналізації встановлена і судом першої інстанції.

Статтями 60, 61 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення рішення, установлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

За загальним правилом, передбаченим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Зазначене правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків щодо доказування.

Проте, положення ч. 2 ст. 1166 ЦК України, згідно з яким особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини поширюється лише на деліктні правовідносини.

Встановивши відсутність вини відповідача у забитті каналізації суд помилково застосував до спірних правовідносин норми, які регулюють деліктні відносини та застосував правило перерозподілу обов`язків щодо доказування.

За змістом судового рішення, суд задовольнив позовні вимоги не з тих підстав, що відповідач безпосередньо завдав шкоди позивачці, а з тих підстав, що він не виконав умови договору № 136/ОП, укладеного з позивачкою, зокрема п. 4.1.2 та не здійснив своєчасно несанкціонований доступ до квартири позивачки для усунення наслідків аварії.

Відтак суд виходив з підстав невиконання відповідачем договірних зобов`язань. Проте при вирішенні питання про відшкодування шкоди, завданої невиконанням договірних зобов`язань правило перерозподілу обов`язків щодо доказування не діє.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач як на підставу покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування шкоди посилалася на те, що відповідач отримав повідомлення про залиття її квартири фекальними водами ще 01.11.2016 року, мав ключі від її квартири та повинен був на виконання умов договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території здійснити несанкціонований вхід до квартири та ліквідувати наслідки аварії відразу після виявлення (п.4.1.2), але такі дії вчинені були лише 02.11.2016 року.

Разом з тим, будь - яких доказів про те, що витік з каналізації стався 01.11.2016 року матеріали справи не містять. Натомість у заяві від 02.11.2016 року ОСОБА_1 вказує: « 02 листопада 2016 року сталася аварія (прорив каналізації)…. Прошу провести експертизу та знайти винних, а також відшкодувати завдані збитки та моральну шкоду». Тобто на час вчинення шкоди позивач сама вказала, що витік з каналізації стався 02.11.2016 року. У заяві від 16.11.2016 року та у заяві, зареєстрованій за вхідною датою 01.12.2016 року позивач вже вказує, що залиття сталося у період часу з 31.10.2016 року по 02.10.2016 року (а.с. 42, 44).

Відповідно до п. 11.4.1 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року N 30, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 р. за N 231/767 11.4.1 строки усунення несправностей у системах внутрішньої каналізації встановлені такі: аварійні витоки на підлогу з причини засмічення стояків або випусків - негайно; засмічення каналізації, несправності фекальних і дренажних насосів - одна доба; розгерметизація стиків, що призводить до витоків і появи неприємних запахів, - до 3 діб; засмічення вентиляційних стояків - до 3 діб після повідомлення або виявлення під час огляду.

Після отримання повідомлення про витік фекальних вод у квартиру позивачки прочищення стояка відбулося негайно в день такого повідомлення, а саме 02.11.2016 року. В цей же день було складено дефектний акт із зазначенням причин витоку каналізаційних вод та зафіксовано обсяг пошкоджень.

Також за матеріалами справи встановлено, що пошкодження інженерно - технічних мереж, санітарно - технічного обладнання чи каналізаційного стояка не було.

Відтак суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що відповідач порушив п. 4.1.2 договору про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та, що саме через таке порушення позивачці завдана шкода.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» про відшкодування збитків відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 25.04.2018 року.

Головуючий

Судді