Провадження № 2/201/3001/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат і трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА :

19.09.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат і трьох відсотків річних (а.с.№ 3-6)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.09.2018р. було відкрито провадження по справі та у відповідності до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) (а.с.№ 17).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з вересня 2012р. був зарахований до складу студентів Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_2. Був прийнятий за денною формою навчання за рахунок державного бюджету поза конкурсом на підстав ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час навчання мав право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016р. № 201/15413/15-ц стягнуто з ДНУ ім. Олеся Гончара на його користь ненараховану та невиплачену стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з вересня 2012р. по серпень 2015р., включно враховуючи інфляцію, суму у розмірі 23014грн.50коп.

Проте за період навчання з вересня 2015р. по грудень 2016р. відповідачем на його користь виплачувалася лише академічна стипендія за успішне навчання.

Про відповідне порушення свого права на отримання соціальної стипендії позивач дізнався лише 22.08.2018р., коли отримав довідки про виплачені розміри стипендії за цей період навчання, в яких було зазначено лише про виплату розміру академічної стипендії. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму недонарахованої та недоплаченої стипендії за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. в розмірі 7706,76 грн., а також за період з вересня 2015р. по вересень 2018р. суму інфляційних втрат в розмірі 2155,18 грн. і три відсотки річних в сумі 551,87 грн., а загалом 10413,81 грн., та понесені судові витрати.

05.11.2018р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. № 20 - 22), в якому представник відповідача - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 01.11.2018 а.с. № 23) не заперечувала проти вимог позивача стосовно отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб за період з вересня 2015р. по червень 2016р., однак заперечувала щодо періоду з вересня по грудень 2016р., посилаючись на те, що згідно з ч. 1 ст. 44 Закон України «Про вищу освіту» прийом на навчання до закладів вищої освіти здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання до закладів вищої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Частиною 3 цієї статті передбачено, що громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Не допускається вступ поза конкурсом для здобуття ступеня магістра чи доктора філософії.

Позивач вважає, що він мав право на гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у період його навчання у магістратурі з вересня 2016р. по грудень 2016р..

Але ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачає, що протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, мають право на виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» кредит Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи (далі - кредит ЄКТС) - одиниця вимірювання обсягу навчального навантаження здобувача вищої освіти, необхідного для досягнення визначених (очікуваних) результатів навчання. Обсяг одного кредиту ЄКТС становить 30 годин. Навантаження одного навчального року за денною формою навчання становить, як правило, 60 кредитів ЄКТС.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 240 кредитів ЄКТС.

Отже, здобуття вищої освіти за ступенем «бакалавр» становить чотири роки.

Позивач був зарахований на навчання до університету на здобуття вищої освіти за ступенем «магістр» після чотирьох років здобуття загальної середньої освіти, а тому дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в цьому випадку на нього не розповсюджується.

Тому вимоги позивача про стягнення ненарахованої і недоплаченої стипендії, інфляційних втрат і 3% річних за вересень-грудень 2016р. є безпідставним.

У звязку із цим університет самостійно зробив розрахунок недоплаченої стипендії з урахуванням компенсації за період з вересня 2015р. по червень 2016р., який і просив суд врахувати і відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення ненарахованої і недоплаченої стипендії, інфляційних втрат та 3% річних за період вересень-грудень 2016р..

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції 25.07.2009р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Не можна погодитися із доводами представника відповідача про те, що за приписами ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивач має право на виплату стипендії в розмірі прожиткового мінімуму лише протягом трьох років навчання, оскільки відповідачем не вірно розуміється і тлумачиться ця норма.

Відповідно до згаданої норми, особи, батьки яких є шахтарями, що мають стаж підземної роботи не менш ніж 15 років або загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти зараховуються до ВНЗ і ПТН України поза конкурсом.

З даної норми слідує, що такі особи повинні вступити до ВНЗ протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти, але цією нормою не обмежене право такого студента на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму лише протягом трьох років після вступу. Отже стипендія має виплачуватися до закінчення ВНЗ.

Кредит Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи (далі - кредит ЄКТС) є одиницею вимірювання обсягу навчального навантаження здобувача вищої освіти, необхідного для досягнення визначених (очікуваних) результатів навчання (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту»).

Наприклад, для бакалавра допустиме виконання освітньо-професійної програми у 180-240 кредитів ЄКТС, для магістра - 90-120 кредитів ЄКТС, а освітньо-наукової у 120 кредитів ЄКТС (ст. 5 цього Закону).

ЄКТС є одним із стандартів вищої освіти, і входить до складу вимог до змісту та результатів освітньої діяльності закладів вищої освіти і наукових установ за кожним рівнем вищої освіти в межах кожної спеціальності. Заклад вищої освіти на підставі відповідної освітньої програми за кожною спеціальністю розробляє навчальний план, який визначає перелік та обсяг навчальних дисциплін у кредитах ЄКТС (ст. 10 Закону).

ЄКТС та її ключові документи запроваджені в Україні наказом Міністерства освіти і науки України від 16.10.2009р. № 943. ЄКТС регламентується Довідником користувача Європейської кредитно-трансферної системи, який використовується відповідно до цих Рекомендацій разом з іншими нормативно-правовими документами у сфері вищої освіти.

ЄКТС розглядається як узагальнення кредитно-трансферної системи організації навчального процесу. Використання ЄКТС є обовязковою вимогою при акредитації освітніх програм та навчальних закладів.

З наведеного слідує, що ЄКТС є лише одиницею вимірювання обсягу навчального навантаження, вказує на рівень виконання студентом освітньо-професійної програми, а також є критерієм для акредитації ВНЗ. Поряд з ц им, ані Закон «Про вищу освіту», ані Закон «Про підвищення престижності шахтарської праці» не обмежує здобувача в отриманні стипендії в залежності від рівня ЄКТС у конкретному ВНЗ.

Отже, при розгляді справи не можна прийняти до уваги розрахунок відповідача (а.с. № 25 27) з огляду на безпідставність виключення з нього спірного періоду за вересень-грудень 2016р.

Відповідач також у своєму відзиві не наводить аргументів на підтвердження взаємозвязку між рівнем ЄКТС, обсягом виконання студентом освітньо-професійної програми і підставами нарахуванням йому академічної стипендії.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (в редакції яка діяла у період навчання позивача у ВНЗ) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з вересня 2012р. по червень 2016р. був студентом денної форми навчання юридичного факультету ДНУ імені ОСОБА_2. Наказом по університету від 05.07.2016р. №.976-с він був відрахований у звязку із закінченням навчання. Після здобуття вищої освіти отримав документ про вищу освіту (диплом) за ступенем «бакалавр».

Після здобуття вищої освіти за ступенем «бакалавр» позивач у 2016р., після складання вступних іспитів (на загальних підставах) для здобуття другої вищої освіти за ступенем «магістр» зарахований наказом по університету від 01.08.2016р. за № 1129с студентом першого курсу денної форми навчання.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016р. по справі № 201/15413/15-ц з університету на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з виплати стипендії з період з вересня 2012р. по серпень 2015р. включно враховуючи інфляцію, суму у розмірі 23014грн.50коп. (а.с. № 32-34).

Як установлено судами під час розгляду цієї справи, ОСОБА_1 є студентом ДНУ імені ОСОБА_2 з 01 вересня 2012р. Батько позивача мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років, в зв'язку з чим ОСОБА_1 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, факт наявності у позивача відповідних пільг підтверджується вищевказаним рішенням суду, який не потребує доказування згідно ст. 82 ЦПК України.

При винесенні рішення враховується, що зі змісту відзиву на позов вбачається, що представником відповідача не заперечуються обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання та наявність у позивача права на отримання соціальної стипендії, а отже, їх слід вважати такими, що визнані сторонами і також не підлягають доказуванню згідно до ст. 82 ЦПК України.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) приходжу до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме, у постановах від 01.06.2016р. №6-929цс16 та 6-1044цс16, у постанові від 13.04.2016р. по справі №6-2981цс16.

Відповідно до ст.ст. 22, 6 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

З пояснень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що він дізнався про недоплату стипендії після закінчення навчання та звернення до закладу із запитом про надання довідки про виплачену йому стипендії, які датовані 22.08.2018р. (а.с. № 7, 8). За період навчання позивач не мав обєктивної можливості визначитися з розміром нарахованої йому стипендії, оскільки тривалий час стипендію відповідач сплачував з певними доплатами за інші місяці.

Отже при розгляді справи виходжу з того, що строки позовної давності при подачі позову ОСОБА_1 не порушені.

З урахуванням викладеного, вважаю за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути з Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 заборгованість по невиплаченій стипендії за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. включно.

Оскільки відповідачем розрахунок позивача щодо розміру заборгованості по невиплаченій стипендії заперечувався лише виходячи з періоду нарахування (відповідач здійснив розрахунок за період з вересня 2015р. по червень 2016р. з урахуванням заперечень про нерозповсюдження періоду навчання в магістратурі), при винесенні рішення слід керуватися наданими позивачем розрахунком заборгованості, довідками про розмір стипендії (а.с. № 7, 8), які містять інформацію щодо предмета спору.

Згідно з довідок про розмір доходів від 22.08.2018р. (а.с. № 7, 8) за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. (включно) ОСОБА_1 була нарахована стипендія в сумі 43 663,22 грн.

Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про Державний бюджет для працездатних осіб змінювалися наступним чином: з вересня 2015р. 1378 грн.; з січня 2016р. 1378 грн., з травня 2016р. 1450 грн., з грудня 2016р. 1600 грн.

Таким чином, сума недоплаченої стипендії відповідно до розрахунку позивача, з яким слід погодитись, за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. (включно) складає 7706грн.76коп. (а.с. № 9).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до обєктів, що підлягають індексації.

При вирішенні справи перевірено розрахунок позивача та встановлено, що вихідні суми заборгованості по стипендії та індекси інфляції застосовано правильно, отже, сума інфляційних втрат, з яким також слід погодитися, за період з вересня 2015р. по вересень 2018р. включно складає 2155грн.87коп. (а.с. № 9-13)

Сума 3% річних відповідно до розрахунку позивача, з яким також слід погодитись, за вказаний період складає 551грн.87коп. (а.с. № 9-13).

Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами та 3% річних складає 10413грн.81коп.

Таким чином, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 10413 грн. 81 коп., оскільки останні є законними та обґрунтованими.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, не меншому ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.62 Закону України Про вищу освіту від 01.07.2014р. № 1556-VII, ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008р. № 345-VI, , Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», правовими висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 01.06.2016р.у справі №6-929цс16 та 6-1044цс16 та від 13.04.2016р. у справі №6-2981цс16, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних втрат і трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по соціальній стипендії з урахуванням інфляційних втрат і трьох відсотків річних за період з вересня 2015р. по грудень 2016р. включно в розмірі 10413 грн. 81 коп.

Стягнути з Дніпровського національного університету імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н.В. Ткаченко