Справа № 308/580/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2018 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання Гайданки Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Перечинська районна кредитна спілка «Туря» звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з договором кредиту-поруки (п. п. 5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями ОСОБА_1, не виконали своїх обовязків, визначених п. п. 5.2-5.3 договору, у звязку з чим солідарно з позичальником відповідають перед спілкою за її зобовязаннями.
Зауважує, що перед відповідачами письмово ставилися вимоги про виконання зобовязань за договором, однак останні своїх зобовязань не виконали.
Представник позивача у судове засідання не зявився, однак представник ОСОБА_4 подала через канцелярію суду заяву від 22.11.2017 року про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом здійснення виклику відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через оголошення у пресі та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За приписами ч. 1 ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Згідно з п. п. 1.2, 1.3 кредит надається терміном на 24 місяці з 30.03.2007 року по 29.03.2009 року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних.
У забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та позичальником, як поручителі, згідно з умовами договору кредиту-поруки № 105/1 від 30.03.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобовязання солідарно з позичальником відповідати в повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником свого обовязку за договором.
Згідно з п. 5.1 договору кредиту-поруки поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі солідарно терміном на десять років з дня укладення договору але не раніше виконання всіх зобовязань за ним.
Відповідно до п. 8.1 договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За приписами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.
Вказана правова позиція викладена у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 711/6227/14-ц.
Згідно з наданим спілкою розрахунком заборгованості борг за процентами за період з 30.03.2007 року по 31.08.2007 року склав 0,0 грн., а проценти за період з 07.09.2010 року по 12.01.2017 року нараховані після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, а саме після 29.03.2009 року. Відтак, нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.
Відповідно до п. 5.1 договору кредиту-поруки № 105/1 від 30.03.2007 року поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобовязань за ним.
Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Ухвалою судді від 27.02.2017 року позивача звільнено від сплати судового збору.
У відповідності до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, то такий слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,
Позовну заяву задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, яка знята з реєстраційного обліку в м. Ужгород, вул. Оноківська, 60, з м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 28/67, Закарпатська область.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, який знятий з реєстраційного обліку в м. Ужгород, вул. Оноківська, 60, з м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 28/67, Закарпатська область.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 14 грудня 2018 року.

Головуюча О.М. Світлик