Справа № 214/4394/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.,

при секретарі судового засідання - Улятовській М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина, що продовжує навчання - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінченням ним навчання в червні 2021 року, але не більш як до досягнення сином 23-річного віку; рішення суду допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка послалася на те, що в період перебування її в шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2009 року шлюб між ними розірвано. Син залишився проживати з нею. До досягнення сином повноліття відповідач надавав матеріальну допомогу на його утримання в розмірі, визначеному за рішенням суду, однак після досягнення повнолітня - припинив виконувати свій батьківський обов'язок по забезпеченню сина. На даний час ОСОБА_3 навчається на ІІ курсі денної форми навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка на факультеті прикладної математики та інформатики, термін навчання - до червня 2021 року. У зв'язку з тим, що навчання потребує значних витрат, а самостійно забезпечити себе матеріально ОСОБА_3 не має змоги, в той час як батько у добровільному порядку надавати будь-яку грошову допомогу відмовляється, позивач, діючи в інтересах сина, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник до суду не з'явилися, при цьому подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують, наполягають на їх задоволенні, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку належним чином, у тому числі шляхом виклику через оголошення в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило. Узв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.3), свідоцтво про народження (а.с.4), довідка з навчального закладу (а.с.5), паспорт, РНОКПП на ім'я ОСОБА_3 (а.с.6), паспорт, РНОКПП на ім'я ОСОБА_2 (а.с.7,8), паспорт, РНОКПП на ім'я ОСОБА_1 (а.с.9,10), довідка про реєстрацію місця проживання (а.с.11), свідоцтво про одруження (а.с.12), постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с.13), студентський квиток (а.с.14).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом паспорт ОСОБА_3, так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме його повнолітній вік.

Суд вважає належними доказами довідку з навчального закладу, студентський квиток, так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме навчання ОСОБА_3

Суд вважає належними доказами свідоцтва про одруження сторін, про народження ОСОБА_3, рішення про розірвання шлюбу, так як ці докази в сукупності доводять родинні стосунки між ОСОБА_3 та сторонами по справі.

Суд вважає належними доказами паспорт на ім'я ОСОБА_1 та довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3, так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме проживання ОСОБА_3 разом з матір'ю.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Судом встановлено, що в період перебування сторін в шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 1999 року відділом РАГС виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,12).

ОСОБА_3 значиться зареєстрованим разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3).

До досягнення повноліття ОСОБА_3, на його утримання з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №2-2453 від 06 травня 2005 року стягувались аліменти в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби (а.с.13). Стягнення аліменти припинено у зв'язку з досягненням ОСОБА_3 повноліття.

З 01 вересня 2017 року та по теперішній час ОСОБА_3 навчається в Львівському національному університеті імені Івана Франка на факультеті прикладної математики та інформатики, на бюджетній основі за денною формою навчання, термін навчання - до червня 2021 року (а.с.5,14).

ОСОБА_2 офіційно працює, має стабільний дохід, аліментні зобов'язання у нього відсутні, є здоровою та працездатною особою. Вказані обставини встановлені позовом, зміст якого не спростований будь-якими належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

Суд вважає встановленими вказані факти та обставини, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України.

Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов'язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є: продовження навчання за будь-якою із форм; потреба в матеріальній допомозі з боку батьків; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 стипендію не отримує, навчається за денною формою навчання, не працює, інші джерела доходів у нього відсутні. Доведеність факту його реєстрації з матір'ю та проживання з нею надають їй право на звернення до суду з даним позовом відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України.

Отже, з урахуванням викладеного, рівності обов'язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених ОСОБА_1 вимог та можливість стягнення із ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання ОСОБА_3 як повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного.

Положеннями ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і / або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України.

З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі в 50% відсотків від прожиткового мінімуму працездатної особи.

Таким чином, заявлення позивачем вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необґрунтованим.

З урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становище кожного зі сторін, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, наявність джерел доходу, тобто взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина, дотримуючись визначеного принципу рівності обов'язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 липня 2018 року та до досягнення сином 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення ним навчання.Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання сина, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено.

Відтак, враховуючи позицію позивача, її представника, відсутність заперечень з боку відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, здійснюючи розгляд в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

В порядку ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.182, 199-200 СК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 228, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 280-284, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) аліменти на утримання їх повнолітнього сина, що продовжує навчання - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання, починаючи стягнення з 10 липня 2018 року.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1), в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Повне рішення складено 8 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов