Справа № 344/4429/18
Провадження № 2/344/2748/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 14.02.2004 року в м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, зареєструвала шлюб з відповідачем.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя у сторін не склалось у зв"язку з втратою взаєморозуміння та добрих почуттів один до одного. Однак, основною причиню розпаду сім"ї є протиправна поведінка відповідача, яка проявлялась у застосуванні фізичної сили та зневажливому ставленні. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивачки та неповнолітніх дітей. Спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя немає. А тому, просила шлюб розірвати, дітей після розірвання шлюбу залишити на проживання з нею, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "ОСОБА_1".

Позивачка в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задоволити (а.с.32).

Відповідач в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав вповному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.33).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1, сторони 14.02.2004 року зареєстрували шлюб у м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 7 (а.с. 5).

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).

Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 14.02.2004 року в м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 7 слід розірвати.

Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітнніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу на проживання з матір"ю, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Оскільки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час виповнилось 14 років, то він вправі самостійно визначати своє місце проживання.

Спору щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 між сторонами немає, так як вони в добровільному порядку узгодили, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишиться на проживання з матір"ю.

З огляду на вищевикладене вказана позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі наведеного, прізвище ОСОБА_1 при реєстрації розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "ОСОБА_1".

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 14.02.2004 року в м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 7 - розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання з матір"ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Прізвище ОСОБА_1 при реєстрації розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "ОСОБА_1".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 12.11.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.