ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/253/18
провадження № 2/691/243/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

встановив :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що проживає в домоволодінні, яке за даними Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області та довідки Городищенського відділення Черкаського обласного об»єднання бюро технічної інвентаризації, перебуває у спільній частковій власності померлих батька ОСОБА_5 та ОСОБА_6, утриманкою якого була його баба ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, про що 29 листопада 1983 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану №50 та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_6 Серії НОМЕР_1, внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно. ОСОБА_7, як утриманка померлого, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та визнається такою, що прийняла спадщину, але спадкових прав не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 померла, про що ІНФОРМАЦІЯ_6 зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №15 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2, внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. Як внук, відноситься до кола спадкоємців, що спадкують за правом представлення, оскільки на час відкриття спадщини не було живого її сина, а його батька ОСОБА_5, днем смерті якого є ІНФОРМАЦІЯ_7. Звернувшись із заявою до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 січня 2018 року через відсутність правовстановлючого документа, який би підтверджував право власності на спадкове майно. На підставі поданої заяви відкрито спадкову справу №213/1993. Після смерті батька ОСОБА_5, мати ОСОБА_9 визнається такою, що прийняла спадщину, остільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте спадкових прав не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 померла , про що 23 січня 2017 року зроблено запис до Книги актів цивільного стану за №5 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3, внаслідок чого відкрилася спадщина на майно. Як син, після померлої ОСОБА_9, являється спадкоємцем першої черги за законом. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Городищенської державної нотаріальної контори, 30 січня 2018 року постановою нотаріуса отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності на спадкове майно. З метою врегулювання спору щодо розміру часток у спадковому майні, із спадкоємицею ОСОБА_10 уклав договір про поділ спадщини. Спадкоємці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звернулися із одностороннім правочином, яким відмовилися від своїх прав на спадкування після померлої ОСОБА_9 на його користь. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок і неможливість доведення права власності на отримання у спадок майно прийняв рішення звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач в судове засідання не з»явився. Участь в судовому засіданні взяла його представник, яка позовні вимоги уточнила і просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом без зазначення часток будинку, який є цілісним за своїми технічними характеристиками та реєстраційними даними Городищенського відділку Комунального Підприємства «Черкаського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації».

Представник відповідача Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з»явився, але надав суду лист від 20 березня 2018 року за №02-33/132 в якому зазначив на можливість слухання справи у його відсутності та задоволенні позовних вимог.

Неявка представника відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторона була повідомлена вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об"єктивного судового розгляду і слухає справу у його відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши представника позивача, розглянувши лист відповідача про відсутність заперечень проти задоволення позову, дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.

До спірних правовідносин, що виникли на час відкриття спадщини після ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, суд застосовує норми законодавства, які чинні на період відкриття спадщини, остільки відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер»їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст.524,525 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

На час виникнення спірних правовідносин, а саме відкриття спадщини після ОСОБА_9, днем смерті якої є ІНФОРМАЦІЯ_8, суд застосовує норми законодавства чинні на день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування - перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом - ч.2 ст. 328 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що позивач є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_9 та підтверджується це свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 (а.с.7). Згідно свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_5, батьки позивача шлюб зареєстрували 18 жовтня 1959 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 листопада 1966 року, за ОСОБА_5, на підставі рішення виконкому Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області №22 від 10 листопада 1966 року, зареєстровано право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2 (а.с.5). Згідно довідки Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області №02-34/1366 від 03 серпня 2017 року, по даних погосподарського обліку Книг за 1983-1984 роки, за ОСОБА_13 та ОСОБА_5 рахувалося домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.12). ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.8). ОСОБА_7 була утриманкою ОСОБА_6 (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.10). Баба позивача, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 (а.с.9). Із довідки Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області №02-34/179 від 23 січня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, дійсно була постійним жителем смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області і протягом шести місяців з дня її смерті в управління спадковим майном вступив внук ОСОБА_3, який до дня її смерті разом проживав, вів спільне господарство, інші спадкоємці з померлою не проживали (а.с.18). ІНФОРМАЦІЯ_8 померла мати позивача - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с.11). Спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_11 та ОСОБА_14 відмовились від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_9 на користь її сина ОСОБА_3, подавши у визначений законом строк до приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу відповідні заяви (а.с.15-16). З іншим спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_10, позивач 30 січня 2018 року уклав договір про поділ спадщини, згідно якого частка житлового будинку з відповідними надвірними спорудами припадає йому (а.с.17). Позивач, звернувшись із заявою до Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, постановами нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 30 січня 2018 року, отримав відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.19-20). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50720544 від 30 січня 2018 року, після смерті ОСОБА_7, 11 червня 1993 року заведено спадкову справу №213 (а.с.21). Зазначене вказує на те, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини в установлений законом термін. Відповідно до Звіту про оцінку майна №AS18-180305-035 від 05 березня 2018 року, ринкова вартість 1/1 частки об»єкту, а саме будинок по АДРЕСА_1 становить 49 641, 34 грн. (а.с.23). Як вбачається із довідки Городищенського відділку комунального підприємства «Черкаського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації» від 28 лютого 2018 року №121, будинок АДРЕСА_1 на праві особистої власності, на підставі рішення виконкому Вільшанської селищної ради від 10 листопада 1966 року №22 належить ОСОБА_5 в частці 14/25 та ОСОБА_13 в частці 11/25, про що записано в Книгу реєстрації №2 за №282 стор.113, інших власників не зареєстровано (а.с.41). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 11 серпня 2017 року, до складу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 входить житловий будинок загальною площею 107,1 кв.м. (літер А-1), веранда (літер а), сарай (літер Б), криниця (№7) погріб (літер Д), вбиральня (літер Е), огорожа (№4), ворота (№5), хвіртка (№6) (а.с.13-14). Згідно Будинкової Книги в частині будинку, яка рахується за ОСОБА_6, зареєстровано його, як власника та ОСОБА_7, інші особи не зареєстровані (а.с.52-55) та, відповідно, у частці будинку, яка належить ОСОБА_5, зареєстровано його, як власника, дружину ОСОБА_9, сина ОСОБА_3, його дружину ОСОБА_15, діти ОСОБА_16, ОСОБА_17, інші зареєстровані особи виписані по причині зміни місця проживання (а.с.42-51).

Оскільки ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, то відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї.

Перешкод для прийняття спадщини після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_9, судом не встановлено. Як зазначено у постановах нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спадщину фактично прийняли, але спадкових прав не оформили, що і стало причиною відсутності правовстановлюючих документів. Будинок, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. Спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_14 та ОСОБА_11, шляхом подачі відповідних заяв до приватного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу, відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Інший спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_10 уклала з позивачем договір про поділ спадщини від 30 січня 2018 року, відповідно до якого до частки майна, яке входить до спадщини, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 припадає ОСОБА_3. Позивач в установлений строк, відповідно до ст.1270 ЦК України, не відмовився від прийняття спадщини, а навпаки, єдиний виявив таке бажання. Неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем покійних ОСОБА_7 і ОСОБА_9, який має право та виявив бажання юридично оформити право власності на майно спадкодавців, тобто, на будинок та з метою узаконення спадщини, суд, вважає за необхідне визнати за ним право власності на будинок, який розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4; копією свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_5; копією свідоцтва про право власності ОСОБА_5 від 20 листопада 1966 року; довідкою Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області №02-34/1366 від 03 серпня 2017 року; копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1; копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6; копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_7; довідкою Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області №02-34/179 від 23 січня 2018 року; копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3; копією заяв ОСОБА_11 та ОСОБА_14; копією договору про поділ спадщини від 30 січня 2018 року; копіями постанов нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 30 січня 2018 року; копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50720544 від 30 січня 2018 року; копією звіту про оцінку майна №AS18-180305-035 від 05 березня 2018 року; довідкою Городищенського відділку Комунального Підприємства «Черкаського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації» від 28 лютого 2018 року №121; копією технічного паспорту, виготовленого станом на 11 серпня 2017 року; копіями Будинкових Книг будинку зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524,525,529,530,531,548,549 ЦК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Копію рішення направити відповідачу по справі, для відому.

Суддя О. М. Савенко