Справа № 639/6538/17 2/639/404/18
Рішення

Іменем України

02 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу №639/6538/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.02.2018 року позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.02.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 30.03.2010 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Після розірвання шлюбу та по сьогоднішній день відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, одяг, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не вітає з днем народження, іншими святами, не дарує подарунків. На сьогоднішній день дитина ОСОБА_3 навчається у 4-му класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 148 ХМР Харківської області. Його навчанням та вихованням піклується тільки позивач. Позивач зазначила, що вона не має жодного зв'язку з відповідачем. Їй відомо, що наразі відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, але де саме невідомо. З цих причин вона ніколи не зверталась раніш з позовом про стягнення аліментів, розуміючи, що відповідач не працює та уникала зайвих зав'язків з ним. На сьогоднішній день без згоди батька дитина не може поїхати на відпочинок за кордон, відвідувати язикові та спортивні закордонні табори, приймати участь у змаганнях, які відбуваються також за кордоном. Усе вищенаведене змусило позивача звернутися до суду з зазначеним позовом.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.04.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надали до суду заяву, згідно якої просили розглядати справу без участі їх представника та при ухваленні рішення просили врахувати інтереси малолітньої дитини. Також додали до своєї заяви висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, ОСОБА_1, та відповідач, ОСОБА_2, є батьками малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.03.2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02.02.2008 року Жовтневим ВРАЦС ХМУЮ, було розірвано (а.с.9).

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської ЗОШ № 148, де навчається ОСОБА_3, дитина багато читає, дотримується правил поведінки, старанно виконує домашні завдання, охайна, ніколи не пропускає занять без поважних причин. Хлопчик проживає в неповній сім'ї, вихованням дитини опікується мати, ОСОБА_1, яка приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню сина, повсякденно контролює дозвілля сина та дотримання режиму, систематично відвідує батьківські збори, консультується з вчителем щодо виховання сина, бере активну участь у житті класу. Батько дитини, ОСОБА_2, жодного разу не відвідував школу, не цікавився навчанням сина. При відвідуванні дитини вдома жодного разу батька не було (а.с.10).

Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває під наглядом фахівців закладу з січня 2016 року. За медичною допомогою в поліклініку звертається мати хлопчика, рекомендації з приводу лікування дитини виконуються своєчасно та в повному обсязі. Батько дитини, ОСОБА_2, відносно стану здоров'я дитини до поліклініки не звертався (а.с. 11).

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 5 від 26.09.2017, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матір'ю, ОСОБА_1 (а.с.12).

Департамент служб у справах дітей у своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначає, що ОСОБА_2 запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак жодного разу не з'явився, пояснень чи документів не надав, з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надавав. Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває під наглядом фахівців закладу з січня 2016 року. За медичною допомогою в поліклініку звертається мати хлопчика, рекомендації з приводу лікування дитини виконуються своєчасно та в повному обсязі. Батько дитини, ОСОБА_2, відносно стану здоров'я дитини до поліклініки не звертався. Згідно з інформацією адміністрації Харківської ЗОШ № 148, де навчається ОСОБА_3, дитина багато читає, дотримується правил поведінки, старанно виконує домашні завдання, охайна, ніколи не пропускає занять без поважних причин. Хлопчик проживає в неповній сім'ї, вихованням дитини опікується мати, ОСОБА_1, яка приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню сина, повсякденно контролює дозвілля сина та дотримання режиму, систематично відвідує батьківські збори, консультується з вчителем щодо виховання сина, бере активну участь у житті класу. Батько дитини, ОСОБА_2, жодного разу не відвідував школу, не цікавився навчанням сина. При відвідуванні дитини вдома жодного разу батька не було. Мати, ОСОБА_1, також піклується про всебічний загальний розвиток сина, а саме ОСОБА_4 Художню студію для дітей та дорослих «Fabre family art club», де бере участь у конкурсах дитячих малюнків та отримує за свої роботи грамоти за участь та перемоги. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР. Батько дитини був запрошений на засідання, однак не з'явився, про причини неявки не повідомив, жодних документів чи пояснень не надав. Відповідно до вимог ст. 171 СК України, було проведено співбесіду з малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ярослав пояснив, що батька ніколи не бачив, зовсім не пам'ятає, батько ніколи не телефонував, не відвідував, не вітав зі святами. Мати дитини, ОСОБА_1, на засіданні Комісії пояснила, що батько покинув сім'ю в той час, коли сину було півтора місяці, відтоді батько умисно ухиляється від обов'язків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям, розвитком та досягненнями, жодного зв'язку з ним немає. Враховуючи зазначене, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які дали пояснення про те, що відповідач залишив сім'ю і дитиною не цікавився, участі у її вихованні не приймає, матеріально не допомагає.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на теперішній час матеріально забезпечує та виховує дитину тільки мати ОСОБА_1, а батько, ОСОБА_2, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Тому, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2018 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. З, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та ч. 1. ст. 165 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, згідно з якою право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 7, 10, 76, 141, 244-245,280 ЦПК України.,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), місце реєстрації: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 05.05.2018 року .

Суддя І.В. Іванова