Справа № 496/1128/18
Провадження № 2/496/900/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 622, 73 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим з нею укладено кредитний договір № б/н від 10.08.2012 року, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідачка своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, у звязку із чим утворилась заборгованість у розмірі 33622.73 грн., через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 41).

У судове засідання відповідачка не зявилася, але надала до суду заперечення на позов в якому зазначає про те, що позивачем не надано доказів про відкриття карткового рахунку на імя відповідачки, доказів про отримання нею кредитної картки, також не надано доказів про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені Банку договори та про ознайомлення її з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Також зазначає, що їй була не розуміла суть договору, оскільки він викладений російською мовою і вона його взагалі не підписувала. Крім того вважає, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, тобто до 10.08.2013 року, про поновлений картковий рахунок інформації позивачем не надано, а тому строк позовної давності сплив у серпні 2016 року та просить застосувати позовну давність та в позові відмовити ( а.с.49-51).

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, за домовленістю між сторонами, а саме пунктом 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, у разі закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), що й було зроблено, оскільки відповідачка зверталась до банку з заявою про перевипуск картки, тобто надання карти з новим строком дії.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 підписала заяву № б/н від 10.08.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 6-31)

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі.

Однак відповідачка не виконала умов договору, у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 22.02.2018 року складає 33 622, 73 грн., з них:

- 2 098, 71 грн. заборгованість за кредитом;

- 29 246, 75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 200 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

-1 577, 27 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 10.08.2012 року (а.с.4-5).

Суд не бере до уваги доводів відповідача про те, що банк в односторонньому порядку змінив процентну ставку кредиту та позичальник не зазначав бажаний кредит, а його самостійно встановив банк, оскільки такі доводи не підтверджені жодними наявними у матеріалах справи доказами.

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Як вбачається з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена сплата позичальником комісії.

Згідно п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду Банку

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату позичальником штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості та пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору.

Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з того, що позивач всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідачка укладала кредитний договір та приймала кошти і зобов'язувалася його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідачка мала можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробила.

Що стосується клопотання про застосування позовної давності, то суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних причин.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Аналізуючи умови договору в справі та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Згідно поданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, відповідачкою ОСОБА_1, як стороною договору, останній платіж здійснено в 15.02.2017 року, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались ( а.с.5).

ПАТ КБ «Приватбанк» позов до суду подано 27.03.2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання та підлягають судовому захисту.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 611, 1054 ЦК України, ст. ст. 9, 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.08.2012 року станом на 28.02.2018 року у розмірі 33622, 73 грн., з них:

- 2098, 71 грн. заборгованість за кредитом;

- 29246,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 200 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована складова);

- 1577,27 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 14.12.2018 р.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_2