У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2018 року Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Муньос ОСОБА_2 Антоніо де Хесуса про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Муньос ОСОБА_2 Антоніо де Хесуса та просить розірвати шлюб між нею та останнім, зареєстрований 25.12.1984 року у палаці одруження виконкому Жданівської міської ради народних депутатів Донецької області, УРСР.

Ухвалою суду від 16.04.2018 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, копію якої отримано особисто позивачем 19.04.2018 року.

26.04.2018 року позивачкою на адресу суду в порядку усунення недоліків подано заяву в новій редакції в одному екземплярі до якої долучено копію позовною заяви на іспанській мові.

Однак позовна заява подана позивачем в порядку усунення недоліків не містить зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, викладену у позовній заяві, а саме: обставини виїзду відповідача на постійне проживання до Домініканської Республіки, проживання сторін у 1985-1986 роках разом у м.Вільногірську, а саме в квартирі АДРЕСА_1 (нині Молодіжна), належності саме відповідачу зазначених у заяві речей (меблів та свідоцтва про шлюб з перекладом на іспанську мову та відміткою про легалізацію), залишених ним у м. Вільногірську, а також зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Також, позивачем не надано у відповідності до вимог ч.5 ст. 177 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаних фактів.

До того ж, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.2 ст. 498 ЦПК України, доручення суду України надсилаються у порядку, встановленому цим кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невідємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Згідно з ч.5 ст. 4 ЦПК України, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відтак суд, який відкриває провадження у справі, зобовязаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про субєктів, які є резидентами країн учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі Гаазька конвенція) застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією. Якщо суд не дотримується вказаного порядку, то це безумовне процесуальне порушення, яке тягне за собою скасування судового рішення. Якщо ж у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 ).

В такому разі саме на позивача покладається обовязок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Разом з тим, з позову вбачається, що відповідач є громадянином і проживає у Домініканській Республіці, відомості про його останнє постійне місце проживання чи реєстрації в Україні позивачкою не повідомлено, також не зазначено місце проживання відповідача у Домініканській Республіці, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб, і цей недолік заяви у встановлений судом строк позивачкою не усунуто.

До того ж, відсутність доказів на підтвердження належності відповідача зазначеного позивачкою майна та останнього відомого постійного місця проживання чи реєстрації в Україні відповідача, унеможливлює вирішення питання про підсудність справи Вільногірському міському суду.

Крім того, позивачкою в порядку усунення недоліків надано до суду переклад позовної заяви іноземною мовою, однак цей переклад належним чином не засвідчений, дані про те, хто саме його здійснив відсутні, а переклад документів, які додані до заяви, позивачкою не надано.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст.185 ЦПК, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Таким чином, позивачем недоліки позовної заяви не усунуті, тому позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 185, 260-261, 353 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Муньос ОСОБА_2 Антоніо де Хесуса про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.А. Борцова