1Справа № 335/9000/18 2/335/2271/2018
07 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за період з 01.10.2013 року по 31.03.2018 року Боржниця належним чином обов'язок по оплаті поточних рахунків не виконувала, у зв'язку з чим виникла загальна заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 19 326 грн. 88 коп.
Тому, позивач просить суд стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 326 грн. 88 коп., а також понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1, та є користувачем послуг, що надає Концерн «Міські теплові мережі», особовий рахунок № НОМЕР_2.

Позивач у період з 01.10.2013 року по 31.03.2018 року надав відповідачці послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване у АДРЕСА_1.

Боржниця належним чином обов'язок по оплаті поточних рахунків не виконувала, у зв'язку з чим виникла загальна заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 19 326 грн. 88 коп., що підтверджується доданими до позову розрахунком.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут, інше.

Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання по відношенню до Відповідача, як споживача послуг та керується положеннями ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-1V від 24.06.2004 року, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Вищевказаними Правилами та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору .

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на (основі ціпового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.20 вищевказаного Закону, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов'язку.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов'язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

За вказаний період заперечень з боку Споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Згідно п. 79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 року (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.10.2013 року по 31.03.2018 року Концерном «МТМ» було надано послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 19 326 грн. 88 коп. за адресою: АДРЕСА_1, де на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2.

При вирішенні спору судом враховано, що відповідачем не надано суду докази відсутності її вини в виникненні заборгованості зі сплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому заявлена позивачем сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення з відповідачки судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» п/р зі спеціальним режимом використання № 2813, установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН 49) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 326 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» п/р зі спеціальним режимом використання № 1951, установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН 49) понесені судові витрати в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Копію рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.О. Макаров