12.04.2018 Провадження №2/311/43/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Василівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Відділ Головного управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та вилучення даних з реєстру з закриттям розділу, та визнання договору оренди землі поновленим, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» про стягнення орендної плати та пені за несплату орендної плати та розірвання договору оренди землі.

В ході судового розгляду цивільної справи представником позивача за первинним позовом ТОВ «Промінь» ОСОБА_4 заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо обробки земельної ділянки №125, контур №125, загальною площею 0,0698 га, кадастровий номер :01:008:0036, розташованої на території Скельківської селищної ради Василівського району Запорізької області будь-яким чином, заборонити посів будь-якої сільгоспкультури на спірній земельній ділянці та заборонити збір врожаю з вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав заяву про забезпечення позову, вказав, що невжиття заходів забезпечення позову у подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, постановленого на користь ТОВ «Промінь».

Представник відповідачів за первинним позовом ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі використовують спірну земельну ділянку та вчиняють будь-які дії щодо її обробки, або намагаються її засіяти.

Вивчивши заяву директора ТОВ «Промінь» ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії

розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Як вбачається зі змісту п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «Промінь», 21 лютого 2006 року між ТОВ «Промінь» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відповідно до умов якого орендодавцем товариству передана в строкове платне користування земельна ділянка загальною площею 3,0698 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :01:008:0030. Договір укладено на 10 років, та зареєстровано у Василівському районному відділі Держкомзему за реєстраційним номером 01363 від 02.12.2011 року.

Крім того, 10 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки загальною площею 3,0700 га, розташованої на території Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :01:008:0036 строком на 15 років. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 16 серпня 2017 року, індексний номер 36643034.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Отже, з моменту державної реєстрації договору оренди 10 серпня 2017 року сторона по договору оренди ОСОБА_3 набув права орендаря земельної ділянки, тобто використання та здійснення господарської діяльності відповідно до цільового призначення та умов, визначених договором, який є спірним.

Таким чином, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також врахувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Відповідно до діючого законодавства договір оренди землі передбачає обов'язок орендодавця - власника спірної земельної ділянки, за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, та обовязок (право) орендаря використовувати цю земельну ділянку відповідно до умов договору.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що застосування такого засобу забезпечення позову, як заборона вчинення дій, направлених на обробку, посів та збір врожаю зі спірної земельної ділянки, фактично передбачає позбавлення відповідача ОСОБА_3 на весь час вирішення спору у суді права використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції, а також впливає на права та інтереси орендодавця ОСОБА_2

Суд враховує також, що застосування в якості заходів забезпечення позову заборони вчиняти будь-які дії, направлені на обробку, посів та збір врожаю зі спірної земельної ділянки, може спричинити відповідачеві збитки, а також призвести до настання незворотних наслідків, між тим представником позивача застосування зустрічного забезпечення, повязаного з відшкодуванням можливих збитків відповідачів, не запропоноване.

Крім того, за ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, відсутність заборони вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою, жодним чиномне ускладнює та не унеможливлює виконання можливого рішення суду, постановленого за результатами розгляду цивільної справи на користь ТОВ «Промінь».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6