П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 237/4211/18

Номер провадження 22-ц/804/617/18

Донецький апеляційний суд в складі суддів: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

сторони:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області

розглянувши в приміщенні Донецького апеляційного суду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області

на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року, у складі судді Медведського М.Д., повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_3,

до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області

треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Мар'їнського районного нотаріального округу Гвоздь Микола Іванович, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області (далі - УСЗН), в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,3 кв.м., укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Гвоздь М.І., зареєстрований в реєстрі № 1324; зобов'язати УСЗН надати згоду на переказ коштів грошової компенсації із спеціального рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Державний Ощадний банк України», на рахунок, зазначений у договорі купівлі - продажу квартири від 29 серпня 2018 року.

В мотивування позову зазначив, що має статус особи з інвалідністю 2 групи, з приводу цього частково втратив зір, а тому має право на пільги, передбачені законодавством для ветеранів війни - інвалід війни, зокрема перебуває на квартирному обліку в Курахівській міській раді Донецької області. Рішенням відповідної комісії Мар'їнської райдержадміністрації Донецької області від 24 квітня 2018 року, позивачу була визначена та призначена грошова компенсація в розмірі 690192,00 грн. для придбання житла площею не менше 58,87 кв.м., у зв'язку із чим вказана сума грошових коштів була перехована на спеціальний поточний рахунок позивача в ПАТ «Державний ощадний банк України» для компенсації придбання квартири.

29 серпня 2018 року позивач з ОСОБА_5 уклади договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,3 кв.м., зареєстрований в реєстрі № 1324.

Копію вказаного договору купівлі-продажу позивач надав відповідачу для отримання згоди на перерахування коштів грошової компенсації із спеціального рахунку як оплату за договором.

31 серпня 2018 року відповідач надав позивачу письмову відмову в наданні згоди на перерахування коштів грошової компенсації, мотивуючи тим, що ціна продажу квартири відрізняться від вартості квартири, визначеної у звіті № 346-08 про незалежну оцінку вартості квартири та тим, що договір у зв'язку з хворобою позивача підписаний не ОСОБА_3, а запрошеним останнім громадянином ОСОБА_7, зазначивши, що раніше позивач особисто підписував всі необхідні документи.

Позивач зазначає, що зазначений договір купівлі - продажу відповідає всім вимогам законодавства. Він та ОСОБА_5 домовилися про ціну продажу в розмірі 665000,00 грн. При цьому вказана сума не співпадає з оціночною вартістю квартири визначеної у звіті № 346-08, яка була встановлена лише для оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства. Відмова відповідача з цієї підставою є протиправною та не узгоджується з Порядком, затверджений Постановою КМУ від 28 березня 2018 р. № 214.

Підписання вказаного договору не особисто позивачем через хворобу, а ОСОБА_7 також узгоджується зі ст. 207 ЦК України та відповідає вимогам ст. 45 Закону України «Про нотаріат», що також не може бути підставою для відмови відповідача у наданні згоди на перерахування коштів. Наведене вище свідчить про перешкоджання відповідачем у здійсненні реалізації права на виплату грошової компенсації позивача.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та зобов'язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,3 кв.м., який був укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздем М.І., зареєстрований в реєстрі № 1324.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Мар'їнської райдержадімінстрації Донецької області надати згоду на переказ коштів грошової компенсації із спеціального рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунок, зазначений у договорі купівлі-продажу квартири від 29 серпня 2018 року.

Додатковим рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року стягнуто з Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням, УСЗН подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції.

При цьому зазначило, що відмовило позивачу у наданні згоди на переказ коштів грошової компенсації із спеціального рахунку за договором купівлі-продажу у зв'язку із тим, що у п.2 вказаного договору ціна продажу квартири складає 665000грн., що відрізняється від вартості квартири згідно звіту № 346-08 про належну оцінку вартості квартири від 28 серпня 2018 року та складає 606459 грн. У розділі «Підписи сторін» договору, у графі «Покупець» стоїть підпис ОСОБА_7, посилаючись на те, що у зв'язку з хворобою позивач не має можливості підписати текст договору. Однак раніше позивач особисто підписував всі документи, необхідні для отримання грошової компенсації.

УСЗН не володіє інформацією, стосовно хвороби позивача, яка б заважала йому особисто підписувати договір купівлі-продажу.

На виконання ст. 360 ЦПК України позивач направив відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу є аналогічними, викладені в мотивування позовної заяви, зокрема, що ціна договору є домовленістю сторін договору купівлі-продажу, а підписання договору іншою особою через неможливість у зв'язку із хворобою узгоджується з Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дії нотаріусами України.

У відзиві на апеляційну приватний нотаріус Гвоздь М.І. зазначив, що апеляційна скарга УСЗН не підлягає задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу квартири було укладено та посвідчено з дотриманням усіх вимог законодавства, зокрема укладаючи угоду сторони виходили із принципу свободи договору, добровільно, самостійно погодили ціну квартири. Оцінка нерухомого майна в певних випадках здійснюється з метою оподаткування. Підписання вказаного договору ОСОБА_7 обґрунтовується хворобою позивача та відповідає вимогам законодавства.

За правилами ст. ст. 368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, враховуючи віднесення даної справи судом першої інстанції, яка містить дві позовні вимоги нематеріального характеру, відповідно до положень ч.ч.4, 6 ст.19, ч.ч.3, 4 ст.274 ЦПК України, до категорії справ, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спір, який виник між позивачем та відповідачем, не є публічно-правовим, незважаючи на статус відповідача Управління соціального захисту населення Мар'їнської райдержадімінстрації Донецької області, оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного цивільного права, а саме права власності на майно, отже такі вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції виходив з того, що на час укладання спірного договору купівлі-продажу сторонами були дотримані усі умови для його посвідчення. Нотаріусом були вчинені всі дії, що передбачені чинним законодавством при вчиненні подібного виду нотаріальних послуг. Договір підписано в присутності нотаріуса, особи сторін встановлено, їх дієздатність та належність продавцю квартири, що відчужуються, перевірено, а тому прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов в частині про зобов'язання УСЗН надати дозвіл на перерахування коштів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 було дотримано усіх умов, які передбачені чинним законодавством для отримання згоди відповідача на переказ коштів грошової компенсації із спеціального рахунка заявника на рахунок, зазначений у договорі, однак відповідач неправомірно відмовив йому в наданні згоди на переказ коштів грошової компенсації.

З такими висновками апеляційний суд повністю не погоджується, з таких підстав.

Відповідно до частин 2, 4 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України. Даний факт підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області 28.03.2002 року (а.с. 6-8).

З посвідчення серії НОМЕР_3, виданого УПСЗН Мар'їнської РДА Донецької області 10 жовтня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України (а.с.9).

З копії членського квитка Українського товариства сліпих НОМЕР_4 від 02.04.2012 року вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом зору другої групи, має пільги для незрячих (а.с.10).

З протоколу № 1 засідання комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей від 24 квітня 2018 року вбачається, що позивачу ОСОБА_3 було вирішено надати компенсацію у сумі 690192 гривень для купівлі жилого приміщення площею 58.87 кв.м., розмір якої визначено виходячи з нормативів, встановлених «Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 214 (а.с.11-12).

Відповідно до договору № 6 від 04.05.2018 року на ім'я ОСОБА_3 було відкрито спеціальний поточний рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Державний ощадний банк України» для зарахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (а.с.13-14).

Управлінням соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області за вихідним номером № 5157/02-09 від 31.07.2018 року ОСОБА_3 було повідомлено, що на його спеціальний поточний рахунок, який було відкрито в ПАТ «Державний ощадний банк України» 31 липня 2018 року перераховані кошти для придбання квартири у розмірі 690192, 00 гривень та про те, що протягом року з дня зарахування коштів грошової компенсації ОСОБА_3 самостійно використовує призначену грошову компенсацію на придбання житла як у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному або вторинному ринку, так і шляхом інвестування в об'єкти житлового будівництва відповідно до Законів України « Про інвестиційну діяльність» і «Про кооперацію» в будь-якому населеному пункті на території України (а.с.15).

29 серпня 2018 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,3 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Донецької області Гвоздем М.І., зареєстрований в реєстрі за № 1324 (а.с. 16).

З даного договору (пп.1.1,1.2) вбачається, що предметом договору є квартира, яка складається із трьох жилих кімнат загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1.

Продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 665000 грн. 00 коп., які будуть отримані Продавцем (ОСОБА_5.) від Покупця (ОСОБА_3) після підписання договору до 01вересня 2018 року шляхом перерахування грошей на поточний рахунок, вартість квартири згідно звіту № 346-08 про незалежну оцінку вартості квартири ФОП ОСОБА_8 від 28 серпня 2018 року становить 606459, 00 грн. (пп.2.1,2.2).

Листом за № 5846/02-09 від 31 серпня 2018 року УСЗН повідомило ОСОБА_3 про відмову в наданні згоди на переказ коштів грошової компенсації із його спеціального рахунку за договором купівлі-продажу квартира від 29 серпня 2018 року № 1324 у зв'язку із тим, що у п. 2 вищезазначеного договору, ціна продажу квартири відрізняється від вартості квартири згідно звіту № 346-08 про незалежну вартість квартири. У розділі «Підписи сторін» договору, у графі «Покупець» стоїть підпис ОСОБА_7 (а.с.17).

Щодо вимог позивача про визнання договору купівлі-продажу квартири від 29 серпня 2018 року дійсним апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до якої: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; равочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, ЦК України у переліку, визначеному статтею 16 ЦК України, такого способу захисту порушеного права, як визнання договору дійсним, не міститься.

Між тим, ЦК України з підстав, визначених ст. 218 ЦК України (правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину), ст. 219 ЦК України (правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину), ст. 220 ЦК України (правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору), ст. 221 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності), ст. 224 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину без дозволу органу опіки та піклування), ст. 226 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину недієздатною фізичною особою), передбачає визнання договору дійним.

З позовних вимог вбачається, що підставою для визнання договору купівлі- продажу квартири дійсним є відповідність його законодавству в цілому та додержання процедури укладення договору та нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, за правилами цивільного законодавства діє презумпція правомірності правочину. При цьому якщо сторона цього правочину або інша особа заперечує дійсність такого правочину, в порядку та на підставах, встановлених законом, така особа може ініціювати визнання такого правочину недійсним.

Цивільний кодекс не передбачає визнання дійсного правочину дійсним, окрім встановлених випадків, оскільки це суперечить меті та принципам цивільного судочинства.

Таким чином, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 60,3 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Донецької області за реєстром № 1324 є дійсним, поки його недійсність не встановлено судом або у випадкуколи його недійсність прямо встановлена законом, і додаткового визнання судом дійсним не потребує.

Крім того, стаття 15 ЦК України передбачає захист, зокрема і у судовому порядку, саме порушеного цивільного права. Однак, договір, який позивач просить визнати дійсним, не порушує права ОСОБА_3, а тому і підстав для визнання його дійсним відсутні.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до неправильного висновку про задоволення позову в цій частині, враховуючи, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги при виявленні порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційний суд приходить до висновку, що на виконання вимог ст. 376 ЦПК України, рішення в цій частині підлягає скасуванню та ухвалення нового про відмову у задоволення позову в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним.

Щодо вимог позивача про зобов'язання УСЗН надати згоду на переказ коштів грошової компенсації апеляційний суд виходить з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних,господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Питання надання згоди на переказ коштів грошової компенсації УСЗН регулюється Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 р. № 214 (далі - Порядок № 214).

Відповідно до п. п. 32 - 37 Порядку № 214 для отримання згоди на перерахування коштів грошової компенсації із спеціального рахунка як оплату за договором заявник подає органу соціального захисту населення один примірник договору, в якому зазначається, що житло набувається у власність заявника.

У разі укладення інвестиційного договору, договору купівлі-продажу майнових прав або договору про пайову участь у договорі передбачається відповідальність забудовника або житлово-будівельного (житлового) кооперативу за порушення строків введення в експлуатацію об'єкта нерухомості та надання документів щодо права власності на житло заявника після завершення будівництва.

Орган соціального захисту населення в разі відповідності умов договору вимогам, установленим пунктами 32 та 33 цього Порядку, не пізніше ніж через п'ять робочих днів надає заявникові письмову згоду на перерахування коштів грошової компенсації із спеціального рахунка як оплату за договором з визначенням суми, що підлягає перерахуванню, та реквізитів рахунка для перерахування.

Орган соціального захисту населення дає згоду на переказ коштів грошової компенсації із спеціального рахунка заявника на рахунок, зазначений у договорі, за таких умов: 1) предметом договору є придбання у власність заявника житла, площа якого є не меншою від такої, що буде підставою для зняття з квартирного обліку; 2) ціна договору є меншою або дорівнює сумі коштів грошової компенсації на спеціальному рахунку заявника; 3) власником (співвласником) житла згідно з укладеним договором є малолітній або неповнолітній член сім'ї загиблого або повнолітня недієздатна особа, від імені яких укладено договір і яким призначалася грошова компенсація, в разі їх наявності; 4) строк виконання договору купівлі-продажу житла не перевищує двох місяців, а строк виконання інвестиційного договору чи договору про пайову участь не перевищує двох років з дня його укладення.

У разі виявлення порушення вимог, зазначених у пунктах 32 та 33, підпунктах 1-4 пункту 35 цього Порядку, орган соціального захисту населення письмово відмовляє заявнику в наданні згоди на переказ коштів грошової компенсації за його заявою із зазначенням причин такої відмови.

Заявник має право повторно звернутися до органу соціального захисту населення із заявою про переказ коштів грошової компенсації після усунення причин відмови в переказі таких коштів згідно з договором або оскаржити у суді відмову органу соціального захисту населення.

Отже, за рішенням комісії Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_3 була визначена та призначена грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення у сумі 690192 грн., яка перерахована на відкритий ним спеціальний рахунок у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в рамках реалізації Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719.

За положеннями п. 34 Порядку № 214 УСЗН , у випадку відповідності умов договору вимогам, установленим пунктами 32 та 33 цього Порядку, надає заявникові письмову згоду на перерахування коштів грошової компенсації із спеціального рахунка як оплату за договором з визначенням суми, що підлягає перерахуванню, та реквізитів рахунка для перерахування.

З викладеного вбачається, що вимога про зобов'язання відповідача надати згоду на переказ коштів зводиться по суті до оскарження відмови УСЗН, яке відмовляючи у перерахуванні коштів, що вже знаходяться на рахунку позивача, діє як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до положень ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

Отже, відповідач УСЗН, відмовляючи позивачу у наданні згоди на переказ грошових коштів, діяв як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до положень статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Аналіз вказаних норм призводить апеляційний суд до висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати згоду на переказ грошових коштів, відносить до юрисдикції адміністративного суду, оскільки зводиться до фактичного оскарження дій УСЗН як суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що даний спір не є публічно-правовим, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного цивільного права, а саме права власності на майно, оскільки, право власності позивача на зазначену квартиру порушено не було, його право власності ніким не оспорюється, а метою даного позову є саме зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме надати згоду на переказ грошових коштів, як це передбачено п. 37 Порядку № 214, тобто вказаний позов фактично зводиться до оскарження дій відповідача із зобов'язанням вчинити певні дії.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про задоволення позову в цій частині та зобов'язання відповідача надати згоду на переказ грошових коштів, що на виконання ст. 377 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині та закриття провадження у справі.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що позивач має право звернутися з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд зауважує, що доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення, між тим, враховуючи повноваження, передбачені ч. 4 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд ними не обмежений у разі неправильного застосування норм матеріального права. Також вимоги ст. 377 ЦПК України передбачають скасування рішення та закриття провадження у справі у випадках, зокрема, порушення правил юрисдикції загальних судів, незалежно від доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області задовольнити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року та додаткове рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року скасувати повністю.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу від 29 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Мар'їнського районного нотаріального округу Донецької області за реєстром № 1324 дійсним відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської райдержадміністрації Донецької області в частині вимог про зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачу право звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

С.А.Попова

Повний текст постанови складений 14 грудня 2018 року.

Суддя Т.Б.Ткаченко