Провадження № 4-с/761/56/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал Олександр Олександрович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арніка - 1» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, відповідно до якої просить захистити його право шляхом визнання дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за № 53301877 від 27 січня 2017 року та постанови про арешт майна боржника від 27.01.2017 року за виконавчим провадженням № 53301877 неправомірними; зобов»язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 53301877 від 27 січня 2017 року та постанову про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року за виконавчим провадженням № 53301877; зобов»язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича зняти арешт з майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 27 січня 2017 року за виконавчим провадженням № 53301877. Свої вимоги мотивує наступним. 14 березня 2017 року, представнику скаржника стало відомо про відкриття 27.01.2017 р. виконавчого провадження № 53301877 та накладення арешту на майно боржника - ОСОБА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2016 р. у справі за позовом ПАТ «Банк «Форум» до ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0002/06/00-CL від 27.02.2006. При відкритті виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичембуло порушено ч.1 п.1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення, проте, починаючи з 19 вересня 2016 року ПАТ "Банк Форум" вже не є кредитором Боржника, та не може звертатися із відповідними заявами про відкриття виконавчого провадження. Вказане підтверджується правовою позицією викладеною в Ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2017 року у справі №761/11524/15-ц.Також при відкритті Виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичембуло порушено п.2. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження2, а саме до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Натомість старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичембуло відкрито Виконавче провадження без долучення квитанцій про оплату авансового внеску на суму 32 000,00 грн. При відкритті Виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичембуло порушено ст. 24 Закону України Про виконавче провадження» - відповідно до першої частини цієї статті - виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Натомість ПАТ «Банк Форум» - стягувач, звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, хоча діючий ЗУ «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 ) на відміну від вже не чинного ЗУ «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999) не містить норми про підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень, як це передбачалось попереднім ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, в порушення ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичем постанова про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 належним чином не надсилалася. Неправомірне відкриття Виконавчого провадження призвело до винесення неправомірної Постанови про арешт майна боржника. Зважаючи на викладене скаржник і звернувся до суду за захистом своїх прав.

В подальшому представником скаржника вимоги було уточнено, а саме їх ініціатор просив суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Канцедала Олександра Олександровича, вчинені в межах виконавчого провадження №53301877 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року, винесену в межах виконавчого провадження № 53301877; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Канцедала Олександра Олександровича, вчинені в межах виконавчого провадження №53301877, щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Канцедала Олександра Олександровича про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року, винесену в межах виконавчого провадження № 53301877.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.12.2017 р. скаргу було задоволено частково.

Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 20.07.2017 р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2017 р. скасовано справу передано на новий розгляд.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги, просив задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

За клопотанням представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до матеріалів справи долучено засвідчену належним чином копію виконавчого провадження № 53301877 на 50 аркушах.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Арніка - 1» також в судове засідання не з»явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає встановленим наступне.

Встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 10 березня 2016 року видано виконавчий лист на примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форму» заборгованість за кредитним договором № 0002/06/00-СL від 27.02.2006р. станом на 08 грудня 2014 року у загальному розмірі 28861887,22 грн..

Як свідчать надані матеріали виконавчого провадження 24.01.2017 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичем, 27.01.2017 року, керуючись винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 53301877 за виконавчим листом № 761/11524/15-ц від 10.03.2016 року та було винесено постанову від 27.01.2017 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 53301877.

27.01.2017 року зазначені постанови, як свідчать матеріали виконавчого провадження, були направленні стягувачу та боржнику.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 що територіально відноситься Шевченківського району м. Києва, майно боржника знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Подільського району м. Києва.

Юридичною адресою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є: м. Київ, вул. Городецького, 13, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджується належним чином завіреною копією виконавчого провадження і вбачається з виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва , з боржника у вищезазначеному виконавчому провадженні підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0002/06/00-СL від 27.02.2006р. у загальному розмірі 28861887,22 грн.

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 визначено, що остання розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон, як в розумінні усталеної світової практики так і в державні Україна, є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, що регулює найважливіші суспільні відносини шляхом встановлення загальнообов'язкових правил, прийнятий в особливому порядку (законодавчим), або безпосередньо народом.

Інструкція ж - правовий акт, який створюється органами державного управління для встановлення правил, що регулюють організаційні, науково-технічні, технологічні, фінансові та інші спеціальні сторони діяльності та відносин установ, закладів, підприємств, службових осіб.

Беручи до уваги вищенаведене Закон, прийнятий у встановленому порядку, є нормативно - правовим актом, який має вищу юридичну силу ніж інструкція.

За положеннями ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.4. ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів ч.7 ст.10 ЦПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Корецький та інші проти України» зазначено, що закон має бути сформульований з достатньою чіткістю. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права особи. Закон має достатньо чітко визначати межі дискреції суб'єкта влади та порядок її реалізації.

Під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також шляхом використання практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Щокін проти України», в якому Суд дійшов висновку, що національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування закону на користь заявника у разі його двоякого тлумачення).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку необхідно застосувати принцип правової визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм та застосувати закон на користь заявника.

З іншого боку, посилання представника скаржника на ту обставину, що 22.12.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва було задоволено клопотання ТОВ «Арніка - 1» про заміну сторони виконавчого провадження, а саме ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Арніка - 1» у виконавчому провадженні про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0002/06/00-СL від 27.02.2006р. у загальному розмірі 28861887,22 грн., суд не може покласти в основу рішення, оскільки судове рішення набрало чинності 09.03.2017 р. після розгляду Апеляційним судом м. Києва апеляційної скарги ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Разом з тим, належним чином засвідчена копія виконавчого провадження, що її надано представником Департаменту державної виконавчої служби, не свідчить про внесення авансового внеску, як це передбачено вищезазначеною нормою Закону.

Приписами ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України.

За положеннями ст. 2 Закону України 2Про виконавче провадження» Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття провадження № 53301877 повною мірою не відповідають положеннями Закону України 2Про виконавче провадження».

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга має бути задоволена в частині визнання дій неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для визнання оскаржуваних постанов незаконними з огляду на приписи ст. 447 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Канцедала Олександра Олександровича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53301877від 27 січня 2017 року та винесення постанови про арешт майна боржника від 27 січня 2017 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Канцедала Олександра Олександровича пор відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2017 року та постанову про арешт майна боржник від 27 січня 2017 року, винесених межах виконавчого провадження № 53301877.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 05.02.2018 року.

Суддя: