Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 760/22316/16-ц

провадження № 61-13610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_6,

розглянув заяву ОСОБА_5про відмову від касаційної скарги на постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Болотова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що починаючи з 01 травня 2010 року, сторони проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_5 відмовляється від укладення шлюбу та нотаріального посвідчення факту спільного проживання як чоловіка та жінки. За час проживання з відповідачем, вони придбали автомобіль MITSUBISHIOUTLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1, який підлягає поділу. Проте відповідач її майнові права на автомобіль не визнає, на пропозицію розділити майно за договором відмовляється.

Посилаючись на викладене, позивач просила встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем починаючи з 01 травня 2010 року; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, колір бежевий, 2007 року випуску та у порядку розподілу спільного сумісного майна визнати за сторонами у справі по ? частини автомобіля.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із 01 травня 2010 року. В задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Встановлюючи факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний факт підтверджений належними та допустимими доказами. Відмовляючи у задоволенні позову в частині поділу майна, суд виходив із того, що право власності на автомобіль MITSUBISHIOUTLANDER, державний номер НОМЕР_1 зареєстроване за ОСОБА_5 23 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Апеляційний суд скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2017 року встановлений факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у період із 01 січня 2004 року по 03 травня 2016 року.

У лютому 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, викладені у постанові від 25 січня 2018 року висновки протилежні висновкам викладеним у рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07 березня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року, за участю тих же осіб, щодо тих самих обставин, у ті ж самі терміни. Факт колізії судових рішень за тими ж обставинами є порушенням статті 21 Конституції України.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та наданий строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

01 листопада 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду заяву про відмову від касаційної скарги, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є. С. та зареєстровану в реєстрі за № 3707 від 31 жовтня 2018 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК Україниособа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Зокрема, у частині п'ятій статті 398 ЦПК України зазначено, що у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Ураховуючи те, що заява про відмову від касаційної скарги подана ОСОБА_5 до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 задовольнити.

Прийняти відмову представника ОСОБА_5 від касаційної скарги на постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року.

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна- закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик