У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

з секретарем Красновою І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, в цивільній справі № 755/28748/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконаннючастково, в цивільній справі № 755/28748/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2015 року у справі 755/28748/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 220 грн. 75 коп. завданого матеріального збитку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 6 220 грн. 75 коп. завданого матеріального збитку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 6 220 грн. 75 коп. завданого матеріального збитку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 220 грн. 75 коп. - завданого матеріального збитку. На виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист від 11.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 220 грн. 75 коп. В подальшому постановою державного виконавця Дніпровським РВ ДВС у м. Києві від 17.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50512183 з примусового виконання виконавчого листа № 755/28748/14-ц. Після цього рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017 було змінено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2015. Вирішено зменшити стягнуту судом суму відшкодування шкоди з ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів з 6 220,75 грн. до 3 140,75 грн. Тобто судом апеляційної інстанції було зменшено суму стягнення на 3 080,00 грн.

В судове засідання сторони не з"явились, що не перешкоджає розгляду питання по суті.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/28748/14-ц, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, про відшкодування шкоди задоволено - частково,

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6 220 грн. 75 коп. завданого матеріального збитку; Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 6 220 грн. 75 коп. завданого матеріального збитку; Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 6 220 грн. 75 коп. завданого матеріального збитку; Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 220 грн. 75 коп. - завданого матеріального збитку, 1200 грн., - судових витрат на проведення експертної оцінки по визначенню вартості відновлюваного ремонту, 248 грн 84 коп. - судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2015 року у справі № 755/28748/14-ц змінено, зменшено стягнуту судом суму відшкодування шкоди з ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів з 6 220,75 грн. на 3 140,75 грн., та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 3 140,75 грн. завданого матеріального збитку; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3 140,75 грн. завданого матеріального збитку; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 3 140,75 грн. завданого матеріального збитку; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 140,75 грн. завданого матеріального збитку, в решті рішення залишено без змін.

Вище зазначене рішення набрало законної сили та в подальшому не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи на момент розгляду поданої заяви судове рішення боржником в добровільному порядку не виконане.

Крім того, звертаючись до суду з даною заявою заявник вказує, що постановою державного виконавця Дніпровським РВ ДВС у м. Києві від 17.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50512183 з примусового виконання виконавчого листа № 755/28748/14-ц, однак доказів, які підтверджують дані обставини суду не надано та не надано відомостей на якій стадії перебуває вказане виконавче провадження.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

За приписами ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За таких обставин, оскільки стягнення за вказаним виконавчим листом не відбулось, на даний час триває примусове виконання за цим виконавчим листом, дії державного виконавця пов'язані з даним виконанням протиправними не визнавались, суд вважає, що відсутні підстави визначені ч.2 ст. 432 ЦПК України, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, а тому відмовляє в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 18, 82, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, в цивільній справі № 755/28748/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити. Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: