Справа №203/3309/18
Провадження №2/0203/1273/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

24 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.06.2018 року на вул. Шмідта в м. Дніпрі, біля будинку №47, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mercedes» (реєстраційний номер - НОМЕР_2) під керуванням третьої особи, та автомобіля марки «Daewoo» (реєстраційний номер - НОМЕР_3), належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до відповідача, який застрахував ризики власника автомобіля марки «Mercedes». Відповідач без погодження з позивачем самостійно розрахував суму страхового відшкодування і переказав на рахунок останнього 17 153,97 грн. Вважаючи цю суму заниженою, позивач звернувся до експерта, який визначив розмір майнової шкоди в сумі 24 150,38 грн. Таким чином, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням і встановленим експертом розміром майнової шкоди складає 6 996,41 грн. Відповідач відмовився від сплати позивачеві вказаної різниці, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 6 996,41 грн., компенсації витрат на правничу допомогу в сумі 7 446,00 грн., а також судових витрат (витрати з проведення експертиз та оплати судового збору) (а.с.а.с. 2 - 5).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що 11.06.2018 року на вул. Шмідта в м. Дніпрі, біля будинку №47, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mercedes» під керуванням третьої особи, та автомобіля марки «Daewoo», належного позивачеві. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивач звернувся до відповідача, який застрахував ризики третьої особи. Відповідач без погодження з позивачем самостійно розрахував суму страхового відшкодування і переказав на рахунок останнього 17 153,97 грн. Вважаючи цю суму заниженою, позивач звернувся до експерта, який визначив розмір майнової шкоди в сумі 24 150,38 грн. Таким чином, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням і встановленим експертом розміром майнової шкоди складає 6 996,41 грн. Крім того, представник позивача пояснив, що помилково включив до суми до стягнення франшизу (2 000,00 грн.), отже позов у цій частині він не підтримує.

Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. 11.10.2018 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив розглянути справу за його відсутності і зазначив, що сума страхового відшкодування має розраховуватись з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, отже вимоги позивача є безпідставними. Крім того, позивач узгодив визначену відповідачем суму страхового відшкодування, звернувшись із заявою про проведення страхової виплати (а.с.а.с. 80 - 83, 98).

24 жовтня 2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що у ремонтній калькуляції та розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, складених відповідачем, йдеться про інший автомобіль (а.с.а.с. 100 - 102).

12 листопада 2018 року відповідач подав до суду заперечення, у яких, серед іншого, зазначив, що він належним чином виконав свої обов'язки страховика, отже не може бути відповідачем у справі (а.с.а.с. 110 - 112).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2018 року на вул. Шмідта в м. Дніпрі, біля будинку №47, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Mercedes» (реєстраційний номер - НОМЕР_2) під керуванням третьої особи, та автомобіля марки «Daewoo» (реєстраційний номер - НОМЕР_3), належного позивачеві.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes» застрахована відповідачем (а.с. 84).

Того ж дня позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку (а.с.а.с. 6 - 8).

11 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 93).

19 липня 2018 року відповідач переказав позивачеві страхове відшкодування в сумі 17 153,97 грн. (а.с. 16).

07 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача та третьої особи із запрошенням взяти участі у проведенні автотоварознавчого дослідження. Запрошення були одержані 22.08.2018 року та 16.08.2018 року відповідно (а.с.а.с. 13, 14).

Згідно з висновком експертного дослідження від 12.09.2018 року №16/12.2/15, складеним Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, сума матеріального збитку, завданого позивачеві, склала 24 150,38 грн. За проведення дослідження позивачем було сплачено 1 015,20 грн. (а.с.а.с. 18 - 49, 59).

18 вересня 2018 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням, яким повідомив останнього про встановлений експертом-автотоварознавцем розмір заподіяної шкоди і просив відшкодувати йому різницю в сумі 6 996,41 грн. (а.с. 15).

Відповідно до абзацу першого пункту 22.1 статті 22 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12, статтею 29 Закону №1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності зі статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами, встановленими пунктом 35.1 статті 35 Закону №1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Абзацом першим пункту 36.1 статті 36 Закону №1961-IV визначено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Ураховуючи зміст приведених норм, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві страхове відшкодування (за винятком уже сплаченого, а також узгодженої франшизи в сумі 2 000,00 грн.) у сумі 4 996,41 грн.

При цьому суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що позивач у заяві на виплату, поданій 11.07.2018 року, погодився не висувати у майбутньому претензії після виплати страхового відшкодування, оскільки таке зобов'язання прямо суперечить приписам частини 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

Крім того, такі положення заяви на виплату страхового відшкодування жодним чином не можуть слугувати доказом погодження позивачем встановленого страховиком розміру страхового відшкодування.

Доводи відповідача щодо обов'язкового застосування при визначенні розміру майнової шкоди коефіцієнту фізичного зносу є зайвими, оскільки експертний висновок, наданий позивачем, містить відомості щодо такого застосування.

Оцінюючи докази, надані сторонами на підтвердження розміру майнової шкоди (експертний висновок, з одного боку, та ремонту калькуляцію, з другого боку), суд, керуючись вимогами статей 89, 110 ЦПК, надає перевагу висновку експерта, оскільки для огляду автомобіля експертом, на відміну від огляду автомобіля страховиком, були запрошені представник відповідача та третя особа. Крім того, висновок експерта є змістовним обґрунтованим відповідними нормативно-правовими актами документом і містить докладні пояснення усіх дій фахівця.

У порядку статей 133, 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація її витрат на правничу допомогу в сумі 7 446,00 грн. (а.с.а.с. 55, 57, 58), з оплати послуг експерта в сумі 1 015,20 грн. (а.с. 59), а також витрат з оплати судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с. 1).

Розв'язуючи питання відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

За змістом частини 1 статті 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд, безумовно, бере до уваги докази позивача, надані на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 19.07.2018 року №82, акт приймання-передачі виконаних робіт на цим договором від 24.09.2018 року, а також довідку про фактичну сплату позивачем гонорару адвокатові (а.с.а.с. 55, 57, 58).

Витрати позивача з оплати автотехнічного дослідження (висновок експертного дослідження від 13.08.2018 року №6/10.1/57) не підлягають відшкодуванню, оскільки не відносяться до предмету доказування у справі (а.с.а.с. 50 - 53, 58).

Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 228, 229, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1; АДРЕСА_1) до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ідентифікаційний номер - 24175269; 04050, Україна, місто Київ, вулиця Глибочицька, 44) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 4 996,41 грн., компенсацію витрат з оплати послуг експерта-автотоварознавця в сумі 1 015,20 грн., компенсацію витрат з оплати судового збору у сумі 704,80 грн., компенсацію витрат з надання правничої допомоги в сумі 7 446,00 грн., разом - 14 162,41 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 17 грудня 2018 року.

Суддя М.О. Католікян