Справа № 317/1921/18
№/п2/317/966/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2018 року
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ГРОМОВОЇ І.Б.
при секретарі: Коваль В.В.,
за участю представника позивача: ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: територіальна громада в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
У червні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: територіальна громада в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В позовній заяві позивачка ОСОБА_2 зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В належній їй квартирі зареєстрований її батько - відповідач по справі ОСОБА_3 Позивачка вказує, що вона набула право власності на квартиру, в якій вже був зареєстрований відповідач, однак ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає з грудня 2015 року, про його місце знаходження позивачка не знає, зв'язків з ним не підтримує. Крім того, позивачка вказала, що вона як власник майна, повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість осіб, які зареєстровані за вказаною адресою, це є додаткові матеріальні витрати. Також позивачка вказала на те, що вона як власник майна, позбавлена права розпорядитись своїм майном. За таких обставин ОСОБА_2 була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності житлом, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у належній позивачці квартирі.
В судовому засіданні була присутня представник позивачки за довіреністю - ОСОБА_1, яка позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Додатково представник вказала, що вона є матір'ю позивачки. Квартира АДРЕСА_1, була подарована дочці нею та відповідачем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5. У 2013 році шлюб між представником позивачки - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був розірваний, відповідач по справі не спілкується а ні з позивачкою, а ні з представником позивачки з 2015 року по теперішній час. ОСОБА_3 в квартирі, яка належить позивачці не проживає, особистих речей відповідача в квартирі не має, відповідач не сплачує комунальних послуг за квартиру. За таких обставин, як вважає представник, позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, неодноразово про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада».
Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору дарування від 10.08.2010 року, який посвідчений державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 подарували ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.07.2012 року, яке видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 уклала шлюб з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, після реєстрації якого, ОСОБА_5 змінила прізвище на - «ОСОБА_5».
Із викладеного вбачається, що позивачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10.08.2010 року
Відповідно до довідки №1908/15-10 від 08.06.2018 р., яка видана виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично не проживає в ній з грудня 2015 року по теперішній час.
Крім того, на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області була надана копія погосподарської книги №05 на 2016 - 2020 рік, де зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України).
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника.
Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 є членом родини позивачки ОСОБА_2, він є її рідним батьком.
Представник позивачки - ОСОБА_1, яка є матір'ю позивачки, вказала, що шлюб, який був укладений між ОСОБА_3 та нею, розірваний рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26.02.2013 року. Копію вказаного рішення суду представник позивачки надала до суду.
Також в судовому засіданні представником позивачки - ОСОБА_3 було зазначено, що відповідач ОСОБА_3 не спілкується з позивачкою та не підтримує з нею родинних стосунків з 2015 року по теперішній час, в квартирі його особистих речей не має, його місце знаходження не відомо, тому в розумінні частини 2 статті 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач по справі втратив право на користування житлом.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.317, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б. ГРОМОВА