Справа № 460/4930/15-ц
Провадження №2/460/240/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Бунтусової О.В., Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання майна спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, за участю третіх осіб приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Бунтусової О.В., Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання майна спільною сумісною власністю.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що з 2000 року по 2015 рік він проживав з ОСОБА_6 однією сім?єю у будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ними було повне взаєморозуміння, жили дружно, вели спільне господарство, тримали велику рогату худобу, домашню птицю свиней тощо. Вони дбали один про одного, разом мріяли та планували подальше життя, в даному будинку він був зареєстрований з 2005року, однак шлюб зареєстрований між ними не був.

На підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го скликання Верблянської сільської ради від 16 лютого 2001 року №95 ОСОБА_6 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3016 гектарів для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

З архівної довідки №141 від 10.12.2015року виданої Яворівською РДА Львівської області слідує що в документальних матеріалах архівного фонду Верблянської сільської ради числиться рішення №97 від 16.02.2001року , згідно якого розмір земельної ділянки наданої у приватну власність на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го скликання Верблянської сільської ради від 16 лютого 2001 року №95 ОСОБА_6 було уточнено, а саме розмежовано ділянку площею 0,3016 гектарів для обслуговування житлового будинку площею 0,2259 га та ведення особистого підсобного господарства площею 0,0757 га. .

Відповідно до рішення Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області від 16.02.2001року №95, ОСОБА_6 01.08.2001року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 .

З ОСОБА_6 вони домовилися про те, що після приватизації земельної ділянки, на якій розташований жиловий будинок, він розпочне реконструкцію будинку.

За час спільного проживання, ним за спільні кошти у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 було проведено будівельні роботи, а саме: зроблено стяжку на підлогу в будинку, замінено стелю у чотирьох кімнатах, встановлено міжкімнатні двері у трьох кімнатах та вхідні двері, збільшено площу кухні, здійснено прибудову площею 26 м.кв. до вказаного будинку, облаштовано ванну і туалет в будинку, побудовано чотири господарські приміщення, проведено водопостачання до будинку, викопано криницю, замінено покрівлю даху та зроблено огорожу будинковолодіння кам?яним і дерев?яним парканом.

Вони разом з дружиною зверталися до БТІ для виготовлення технічної документації на будинок і господарські приміщення, однак процедуру реєстрації права власності на будинок з прибудовами та господарські приміщення довести до кінця не виявилося можливим.

Вважає, що ним було створено нове майно, яке за своїми кількісними (площа, кількість кімнат, зміна їх функціональної приналежності, зведення нових господарських споруд тощо) та якісними показниками (застосування нових матеріалів, перероблення підлоги, стелі, стін, даху, облаштування в будинку цивілізованих туалету і ванни, облаштування систем водопостачання та водовідведення), що відповідає поняггю «нова річ».

Його дружина тривалий час хворіла, знаючи, що дружина доживає останні дні свого життя, вони роздумували над тим, що зроблено, та як краще розпорядитися майном.

Спільно з дружиною вони прийняли рішення проте, що йому, після смерті ОСОБА_6, залишається будинок, в якому вони проживають, земельна ділянка на якій він розташований та присадибна земельна .ділянка для ведення особистого підсобного господарства. Долю спільно нажитих меблів, побутової техніки, речей домашнього вжитку, сільськогосподарського реманенту, а також земельних паїв, не обговорювали. Він сам здійснював догляд за дружиною.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. Всі витрати пов'язані із похованням дружини він поніс одноособово.

Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 рішенням Яворівського районного суду Львівської області було встановлено, факт проте що він дійсно, з 24 січня 2000року і до дня смерті ОСОБА_6, проживали разом однією сім"єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, по АДРЕСА_1

Після відкриття спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Бунтусової О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини як спадкоємець першої черги за законом, однак як з'ясувалось ОСОБА_6 незадовго до смерті, а саме, 25.11.2014року зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно яке належало їй на день смерті заповіла своїй племінниці ОСОБА_4.

Просить суд визнати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 загальною площею 0,3016 га, яка на плані зовнішніх меж позначена як ділянка №1 площею 0,2259 га та ділянка №2 площею 0,0757 га, спільною сумісною власністю подружжя .

Визнати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у селі Калитяки Яворівського району Львівської області площею 0,7044 га спільною сумісною власністю подружжя його, ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Визнати за ним право приватної власності на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 111,9 м.кв..

Визнати за ним право приватної власності на господарські приміщення загальною площею 158,7 м.кв., які розташовані за адресою, АДРЕСА_5, а саме, сарай площею 15,9 м.кв. позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Б", сарай площею 24,1 м.кв. позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "В", сарай площею 49,0 м.кв. позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Г", сарай площею 29,0 м.кв .позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Е", сарай площею 7,4 м.кв.позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Є", сарай площею 33,3 м.кв.позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Х", вбиральню позначену на технічному плані будинковолодіння під літерою "Д", колодязь глибиною 6 м.п.позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Е".

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги просить суд визнати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 загальною площею 0,3016 га, яка на плані зовнішніх меж позначена як ділянка №1 площею 0,2259 га та ділянка №2 площею 0,0757 га, спільною сумісною власністю подружжя .

Визнати за ним право приватної власності на одноквартирний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 111,9 м.кв..

Визнати за ним право приватної власності на господарські приміщення загальною площею 158,7 м.кв., які розташовані за адресою, АДРЕСА_5, а саме, сарай площею 15,9 м.кв. позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Б", сарай площею 24,1 м.кв. позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "В", сарай площею 49,0 м.кв. позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Г", сарай площею 29,0 м.кв .позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Е", сарай площею 7,4 м.кв.позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Є", сарай площею 33,3 м.кв.позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Х", вбиральню позначену на технічному плані будинковолодіння під літерою "Д", колодязь глибиною 6 м.п.позначений на технічному плані будинковолодіння під літерою "Е".

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять такі задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що покійній ОСОБА_6 у 1996році було надано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у с.Калитяки площею 0,7044га. а в 2001році їй було передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,3016га для обслуговування житлового будинку(0,2259га) та ведення особистого підсобного господарства(0,0757га) у с. Калитяки Яворівського району Львівської області, не перебуваючи у шлюбі.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружина, без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з з 24.01.2000 року і до дня смерті ОСОБА_6.

Обґрунтовуючи право спільної сумісної власності, як подружжя на зазначені земельні ділянки позивач не врахував, що він та покійна ОСОБА_6 ніколи не були подружжям, так як їх шлюб не був офіційно зареєстрованим.

Дійсно, з 24.01.2000року і до дня смерті ОСОБА_6 вони проживали разом, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, однак таке проживання жодних майнових прав у іншої особи не породжувало. Вважає, що виникнення майнових права на майно в осіб, які проживали разом однією сім'єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу є пов'язана із вимогами ст. 74 СК України, який вступив в дію з 2004 року, вже після набуття права власності на оспорювані земельні ділянки покійної, ОСОБА_6.

Позивач обґрунтовує своє право на оспорюваний житловий будинок «А-1» по АДРЕСА_1 вимогами ст. 331 ЦК України, яка безпосередньо регулює питання набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва, що не відповідає дійсності..

Як вбачається із технічного паспорту на садибний(індивідуальний) житловий будинок «А-1» АДРЕСА_1 виданого на ім'я ОСОБА_1 даний житловий будинок побудований у 1985 році тобто за життя покійної ОСОБА_6 та до періоду з якого позивач проживав з нею.

Згідно довідки Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області № 2221 від 15.09.2015 року житловий будинок «А-1» по АДРЕСА_1 числиться за померлою ОСОБА_6.

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що право власності на житловий будинок «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 до моменту звернення позивача до суду не було в установленому законодавством порядку зареєстровано раніше, а тому визнати у судовому порядку право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 331 ЦК України є не можливим.

З висновку експерта № 1826 від 30.01.2018року слідує що житловий будинок «А-1» та прибудову «а» за адресою: АДРЕСА_1 не можна вважати новоствореними.

Враховуючи наведене просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_4 яка на той час перебувала в статусі третьої особи в судовому засіданні 22.06.2016року проти задоволення позову заперечила, пояснення представника підтримала.

Крім цього, пояснила, що вона пропонувала і надалі проживати позивачу у спірному будинку, оскільки немає наміру його виганяти. Що стосується коштів вкладених в будинок, то позивач вправі звернутися про відшкодування таких а не визнання права власності на майно. Також зауважила що ремонт в будинку не був проведений, позивач лише збудував криницю, обгородив парканом будинковолодіння, та збудував господарські приміщення. ОСОБА_6 жила одна і все життя працювала, кошти на облаштування будинку у неї були, чи були у позивача кошти їй не відомо. Просила звернути увагу на те, що 25.11.2014року, покійна ОСОБА_6 склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і нащо за законом мала право заповіла їй своїй племінниці. Цей заповіт було посвідчено в приміщенні Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області, секретарем сільської ради та зареєстровано в реєстрі за номером 34. Даний заповіт не оскаржувався і скасованим не був.Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та в подальшому проводити розгляд справи без її участі, оскільки повнаваження надано нею її представнику.

Представник третьої особи Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив покликавшись на письмові пояснення, з яких слідує що у власності ОСОБА_6 перебувало дві земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку площею 0,2259га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0757га на ці ділянки 01.08.2001року було виготовлено один державний акт на право приватної власності на землю на обидві ділянки загальною площею 0,30116га.

Щодо визнання права власності на житловий будинок НОМЕР_1 з господарськими будівлями та спорудами за адресою:АДРЕСА_2 то відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, оспорюваний будинок був побудований у 1985 році, тому визнання права власності на нього, як на нову річ є безпідставним, оскільки даному будинку понад 30 років.

Право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 не оформлено, такий лише числиться за покійною, що підтверджується довідкою, яка знаходиться в матеріалах справи.

25.11.2014року, тобто, задовго до смерті, покійна ОСОБА_6 склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і нащо вона за законом матиме право заповіла своїй племінниці ОСОБА_4. Цей заповіт було складено в приміщенні Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області, засвідчено секретарем даної сільської ради та зареєстровано в реєстрі за номером 34. Даний заповіт не оскаржувався і скасованим не був.

З огляду на наведене, вбачається можливість визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 в порядку спадкування лише за ОСОБА_4, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, а не за позивачем, як на нову річ на підставі ст.331ЦК України. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Бунтусова О.В. в судове засідання не з"явилася на адресу суду надіслала письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Проти заявлених позовних вимог не заперечила.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка ОСОБА_7 який в судовому засіданні пояснив: що позивач являється його рідним дядьком. Разом з покійною ОСОБА_6 вони з 2000року проживали однією сім"єю, вели спільне господарство, під час реконструкції будинку він допомагав позивачу вставляти нові вікна, підводити воду до будинку, облаштовувати ванну кімнату та туалет в будинку.

Крім цього, йому відомо що позивачем було перешпакльовано внутрішні стіни будинку, поміняно міжкімнатні та вхідні двері, змінено покрівлю даху, балки частково.

Коли проводилась реконструкція будинку покійна лише готувала їсти майстрам та прибирала, вона не могла нічого важкого робити, оскільки в неї боліли руки, останніх два роки вона важко хворіла. Позивач доглядав за нею, крім нього, вона не хотіла більш нікого бачити. Впродовж спільного життя із покійною позивач їздив на заробітки у Польщу та працював у м.Львові, у нього були грошові кошти які він вкладував лише в їх спільний з ОСОБА_6 будинок. Вважає, що за кошти вкладені ним в цей будинок він міг купити собі однокімнатну квартиру в м.Новояворівську. Реконструкція будинку була проведена без зміни несучих стін та на фундаменті, про заповіт йому невідомо; допитом свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які в судовому засіданні пояснили: що проживають в АДРЕСА_4 та являються сусідами позивача ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_6. Позивача знають з 2000-2001року, тобто з того часу коли він прийшов жити до покійної ОСОБА_6.

ОСОБА_1 є дуже працьовитою людиною він багато зробив у будинку покійної ОСОБА_6, пободував гараж, облаштував у середині будинку ванну, туалет, поміняв стелю в коридорі бо стеля провисала, вікна та двері замінив на нові, поміняв підлогу в коридорі, викопав криницю, обгородив домоволодіння, змінив планування будинку та добудував господарські будівлі. Загальна площа будинку не змінилася, це була лише реконструкція будинку. Позивач із покійною ОСОБА_6 жили однією сім'єю, вели спільне господарство та у них були спільні кошти. Вони як сусіди не раз допомагали їм. Позивач часто їздив на заробітки. Покійна ОСОБА_6 також допомагала по господарству, але важкої роботи не виконувала, лише прибирала та готувала їсти. Коли ОСОБА_6 захворіла позивач продав трактор який був у його власності, щоб оплатити витрати понесені на її лікування. Похоронами займався позивач. Про заповіт їм нічого відомо не було.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, матеріали спадкової справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено що вперіод з 24.01.2000року по ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_6 проживали однією сім?єю у будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ними було повне взаєморозуміння, жили дружно, вели спільне господарство, здійснювали необхідні господарські добудови, проте шлюб між ними зареєстровано не було.

25.11.2014року, покійна ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і нащо за законом вона матиме право заповіла своїй племінниці ОСОБА_4. Заповіт складено та посвідчено в приміщенні Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області, секретарем Верблянської сільської ради Яворівськкого району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за номером 34. Даний заповіт не оскаржувався і скасованим не був.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 року серії НОМЕР_2, яке видано виконавчим комітетом Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №18. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, факт проживання позивача ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_6 разом однією сім"єю як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 в період з 24.01.2000року по день смерті ОСОБА_6, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У відповідності до ч.4 ст.82ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Дане рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.

З наведеного слідує що спірні правовідносини виникли до набрання чинності новим СК України, тому підлягають застосуванню норми КпШС України.

Відповідно до ст.22 КпШС України, який діяв на час винекнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу,є його спільною сумісною власністю.Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.Подружжя користується цим майном . Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

КпШС України не містив положень щодо проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу з визнанням майна, набутого ними за час спільного проживання їх спільною сумісною власністю.

Як вбачається із заяви яка міститься в матеріалах витребуваної судом спадкової справи №21/2015 індекс справи 02-14 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, позивач 18.08.2015року звернувся із заявою до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Бунтусової О.В. про прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_6.

З даної спадкової справи вбачається що 15.09.2015року, до цього ж нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася племінниця померлої ОСОБА_6 яка є відповідачкою у даній справі .

20.10.2015року позивачем було подано заяву згідно якої позивач просить приватного нотаріуса Бунтусову О.В. включити його в спадщину як спадкоємця першої черги за законом та виділити йому обов'язкову частку в спадщині незалежно від наявності заповіту та його змісту.

14.12.2015року позивачем до цього ж нотаріуса було подано заяву про зупинення нотаріальних дій та видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_6, до вирішення справи судом.

Згідно довідки №621 виданої Верблянською сільською радою Яворівського району Львівської області від 15.09.2015 року, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_6.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого ФОП ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5, інвентаризаційна справа №445 на замовлення ОСОБА_1 Житловий будинок АДРЕСА_1 підвал під будівлею, сарай під літерою "Г" площею 49,0 побудовані в 1985 році, сарай площею 15,9 м.кв. під літерою "Б", сарай площею 24,1 м.кв. під літерою "В" побудовані у 2004 році, сарай площею 29,0 м.кв. під літерою"Е" , сарай площею 7,4 м.кв. під літерою "Є" та вбиральня побудовані у 2003 році, сарай площею 33,3 м.кв. під літерою "Ж" збудовані у 2010 році, тобто за час спільного проживання позивача з ОСОБА_6 збудовано лише деякі господарські приміщення а не будинок.

Згідно будинкової книги ОСОБА_11 як голова сім'ї зареєстрована за адресою с.Калитяки постійно з 1986року, а позивач ОСОБА_1 за даною адресою зареєстрований з 05.01.2005року.

Як вбачається з матеріалів справи, як жительці с.Калитяки ОСОБА_6 на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го скликання Верблянської сільської ради від 16 лютого 2001 року №95 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3016 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

В подальшому на підставі рішення №97 від 16.02.2001року, розмір вищевказаної земельної ділянки наданої у приватну власність ОСОБА_6 на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го скликання Верблянської сільської ради від 16 лютого 2001 року №95 було уточнено, а саме розмежовано ділянку площею 0,3016 гектарів для обслуговування житлового будинку площею 0,2259 га та ведення особистого підсобного господарства площею 0,0757 га. , що підтверджується архівною довідкою №141 від 10.12.2015року виданою Яворівською РДА Львівської області .

На підставі рішення Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області від 08 листопада 2001 року №105 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7044 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верблянської сільської ради.

Відповідно до рішення Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області від 16.02.2001року №95 ОСОБА_6, 01.08.2001року видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 відповідно до якого їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3016 гектарів для обслуговування житлового будинку.

Враховуючи наведене, під час розгляду справи не встановлено а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про його участь у набутті спірних земельних ділянок, а сам по собі факт проживання із померлою ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу не є таким доказом та не може бути підставою для визнання права власності, оскільки така передана у приватну власність в порядку приватизації ОСОБА_6 у 2001році, а отже такі земельні ділянки були особистою власністю ОСОБА_6.

Згідно ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст.81Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до вимог ст.ст.81,116 ЗКУкраїни(чинного на час винекнення спірних правовідносин) та Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992року "Про приватизацію земельних ділянок" кожен громадянин України має право скористатися своїм правом на безоплатне отримання земельних ділянок у власність.

Особливостями інституту приватизації є те, що він визначає вільне, одноразове відчуження земельних ділянок державної або комунальної власності на користь громадян.

Виходячи із норм земельного законодавства, право на приватизацію є правом окремого громадянина і реалізується ним самостійно, відповідно земля отримана в результаті реалізації такого права, є особистою приватною власністю такого громадянина, що скористався своїм правом.

Відповідно до вимог ст.ст.81,116 ЗКУкраїни окрема земельна ділянка одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до висновку експерта №1826 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі 460/4930/15-ц від 30 січня 2018 року вбачається, що встановити перелік і об'єми фактично виконаних будівельних робіт з будівництва в господарстві та житловому будинку та визначити вартість фактично виконаних з будівництва об'єктів в господарстві та житловому будинку в АДРЕСА_1 за наявними в матеріалах справи документами, (технічний паспорт не відповідає даним фактично проведеного огляду), технічно неможливо.

Фактично виконані будівельні роботи в будинковолодінні, що за адресою:

АДРЕСА_1 відносяться до

виду робіт «нове будівництво» (для будівель під літ. «Б». «В», «Д». «Е», «Є» та «Ж») та

«реконструкція з прибудовою» (для будівель під літ. «Б» та «В»). Встановити, чи проводились ремонтно-будівельні роботи в інших будівлях та спорудах та класифікувати їх за видами будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо), по наявних документах, що містяться в матеріалах справи та фактично проведеному огляді, не надалося можливим.

Що стосується визнання прва власності на будинок з господарськими спорудами за позивачем в порядку ст.331ЦК України, то відповідно до вимог вказаної статті право власності на нову річ, яка виготовлена створена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.Особа яка виготовила ( створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Враховуючи викладене в статті суд ввжає що покликання позивача на визнання права власнусті як на новостворене майно є безпідставним.

З роз'яснень, щодо застосування вимог ст.331 ЦК України наданих у п.15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав. слідує «... До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК), тобто до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку....».

Суд звернув увагу на те, що під час спільного проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проводились роботи по ремонту та переплануванню житлового будинку, частину з яких, він як чоловік, виконував сам, а покійна ОСОБА_6 в цей час виконувала жіночу роботу, займалась приготуванням їжі робітникам та прибиранням приміщень після них.

Крім цього з показів свідків даних в судовому засіданні слідує що з моменту спільного проживання ОСОБА_1 до смерті ОСОБА_6 жодних капітальних змін несучих стін, фундаменту та покрівлі не було проведено, а лише поточний ремонт окремих частин будинку(перестановка вхідних дверей, заміна міжкімнатних дверей, у двох кімнатах підлоги, ремонт стелі, проведення води у будинок), а відтак немає підстав вважати житловий будинок «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 новоствореним майном.

Аналогічне підтверджується висновком експерта № 1826 складеного 30.01.2018 року згідно якого житловий будинок «А-1» та прибудову «а» за адресою: АДРЕСА_1 не можна вважати новоствореними.

Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК, господарсько-побутові будівлі в даному випадку тераса «а», сараї, вбиральня та колодязь, наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв'язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об'єкти визнаватися не може.

Враховуючи наведене встановлення обставин проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2000року позивача та ОСОБА_6 не породжують правових наслідків для ОСОБА_1 від яких залежить право винекнення у нього майнових прав в порядку ст.331 ЦК України.

Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її статтею 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 247, 274-279, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Бунтусової О.В., Верблянської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання майна спільною сумісною власністю, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Швед Н.П.