Справа № 128/1874/18

РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04.03.2000 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі й на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. Однак, в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на зазначене майно вона не має можливості. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право на спадкову земельну частку (пай).

В судове засідання учасники справи не зявились.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в.о. сільського голови с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області ОСОБА_5 також попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без представника сільської ради, в поданій заяві зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву у запропонований судом строк нею до суду не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 04 березня 2000 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 245337, виданого повторно 01.09.2004 року (а.с. 4).

З постанови нотаріуса ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за № 1430/02-31 від 10.07.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_6 районною державною нотаріальної конторою було заведено спадкову справу № 514/2000. Заяву про прийняття спадщини за заповітом подав ОСОБА_8. Інших заяв не надходило (а.с. 24).

Також з постанови нотаріуса ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за № 1430/02-31 від 10.07.2018 року вбачається, що 01 квітня 2005 року помер ОСОБА_8. Після його смерті ОСОБА_6 районною державною нотаріальної конторою було заведено спадкову справу № 613/2005. Спадкоємицею згідно вищевказаної спадкової справи є ОСОБА_1, яка отримала на своє імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, земельну частку (пай), майновий пай та грошові вклади. ОСОБА_2, дочка померлого (відповідач по справі), подала заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині (а.с. 24).

Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мізяківські Хутори», яке належало ОСОБА_9 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448395, виданого 11.11.1997 року на підставі рішення ОСОБА_6 районної державної адміністрації № 328 від 27.06.1997 року, яке успадкував ОСОБА_8, але не оформив своїх спадкових прав після смерті 04.03.2000 року ОСОБА_3, позивач не має можливості також через те, що відсутній оригінал вказаного сертифікату, що підтверджується постановою нотаріуса ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про справо на спадщину за № 1430/02-31 від 10.07.2018 року (а.с. 24).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 вересня 2001 року по справі № 2-749/2001 встановлено факт, що сертифікат на земельну частку (пай) № 0448395, виданий 11.11.1997 року на імя ОСОБА_9 дійсно належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення набуло чинності 21.10.2001 року, що підтверджується його копією (а.с. 18).

За ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Той факт, що вказаний сертифікат було втрачено підтверджується копією друкованого оголошення про його втрату (а.с. 25).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом є встановленим, що після смерті 04 березня 2000 року ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом був ОСОБА_8, оскільки він подав у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших заяв не надходило.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті 01 квітня 2005 року ОСОБА_8 єдиною спадкоємицею за заповітом є позивач по справі ОСОБА_1, яка отримала на своє імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, земельну частку (пай), майновий пай та грошові вклади. ОСОБА_2, дочка померлого, подала заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яку успадкував ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_3 позивач не має можливості, оскільки він хоча й прийняв спадщину, проте не оформив за життя своїх спадкових прав на дане майно.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, а тому суд вважає залишити їх за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право в порядку спадкування за заповітом після смерті 01 квітня 2005 року ОСОБА_8, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті 04 березня 2000 року ОСОБА_3, на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мізяківські Хутори», яке належало ОСОБА_9 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448395, виданого 11.11.1997 року на підставі рішення ОСОБА_6 районної державної адміністрації № 328 від 27.06.1997 року.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А.Ганкіна