Справа №442/1997/18
Провадження №2/442/1109/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньодорожівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що 23.09.2012 року померла її мати ОСОБА_3. Після смерті матері вона являється єдиним спадкоємцем та прийняла спадщину, що підтверджується довідкою Верхньодорожівської сільської ради від 13.11.2017 року № 1165.

Покійній мамі ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай), що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 26.12.2008 року, яке вона успадкувала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року № 106/09 після смерті свого батька.

З метою оформлення спадщини, вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку з тим, що право на земельну частку, яке належало ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 26.12.2008 року зареєстроване 15.11.2017 року, тобто після смерті ОСОБА_3, яка померла 23.09.2012 року.

А тому для захисту своїх спадкових справ, змушена звертатись до суду.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 23.09.2012 року,

Покійній мамі ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай), що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 26.12.2008 року, яке вона успадкувала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року № 106/09 після смерті свого батька.

Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку з тим, що право на земельну частку, яке належало ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 26.12.2008 року зареєстроване 15.11.2017 року, тобто після смерті ОСОБА_3, яка померла 23.09.2012 року.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи , яка померла до інших осіб спадкоємців. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив, а також діти та батьки спадкодавця. Відповідно до частини 1 статті 1267, частини 1 статті 1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що покійна ОСОБА_3 належним чином не оформила правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку, позивачка на підставі закону є її спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину та після смерті матері вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 197, ч.4 ст.206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 23.09.2012 року, а саме на: земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_5, як члену АФ «Нива» с.Дорожів Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) за № 102, виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації від 13.09.2000 року № 284, яке передано ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2009 року № 106/09.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Крамар