29.10.2018 Справа № 363/1529/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2, вони перебувають у шлюбі з 27 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя сторін не склалося через розходження поглядів життя. Шлюбні відносини припиненні з січня 2018 року, спільного господарства не ведуть.

Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, шлюб існує лише формально та просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

13 серпня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, термін для примирення не потрібен.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити, термін для примирення не потрібен.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Сторони перебувають у шлюбі з 27 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2039.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, видане Відділом актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття. Мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливими, оскільки суперечить інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору.

Керуючись статтями 104, 112 СК України, статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 серпня 2011 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2039- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2, місце проживання та реєстрації: 07301, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Суддя О.Д. Рудюк