Справа № 755/1642/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - Патрик Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 10.10.2016 року між ним та ТДВ СК «Альфа-Гарант» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є предметом застави № 06-МR2/02-207-00524, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1. 12.10.2016 року укладено Додаткову угоду № 1 від 12.10.2016 року про уточнення умов Договору добровільного страхування транспортного засобу. 30.10.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю його транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2,під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого його (позивача) автомобіль отримав механічні пошкодження. 29.11.2016 року Іванківським районним судом Київської області у справі № 366/3288/16-п винесено постанову, якою провадження у відношенні ОСОБА_5 закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. 09.02.2017 року Апеляційний суд Київської області виніс постанову, якою у винним у ДТП визнав ОСОБА_5 31.10.2016 року він на підставі довіреності звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Вартість матеріального збитку згідно Звіту № 17-D/26/2 від 29.11.2016 року, складеного ТОВ «Промислова компанія «Селтим» на замовлення страховика, складає 63 194,58 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 66 209,00 грн. 20.12.2016 року страхова компанія склала страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, та здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 66 209,00 грн. на його користь. Таким чином, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» перейшло право зворотної вимоги до особи відповідальної за заподіяні збитки. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1229210. 01.03.2017 року страховиком було подано заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Проте, страхове відшкодування від ПрАТ «Київський страховий дім» так і не надійшло, у зв'язку з чим ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Господарського суду м. Києва. 19.09.2017 року у справі № 910/10787/17 суд прийняв рішення про відмову у задоволенні позову, з тих підстав, що за Договором обов'язкового страхування № АК/1229210, особливою умовою є те, що до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. В даному випадку, винна у ДТП особа - ОСОБА_5, мав право керування транспортним засобом на підставі тимчасового дозволу № 380217, виданим замість посвідчення водія серії НОМЕР_3, виданого Центром ДАІ 3203 від 17.04.2015 року. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідальність водія ОСОБА_5 під час здійснення ДТП не була застрахована, та відповідно за Договором добровільного страхування відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Ним (позивачем) було отримано претензію від ТДВ СК «Альфа-Гарант» за № 5214 від 03.10.2017 року про повернення страхового відшкодування, що ним і було зроблено 11.10.2017 року. Оскільки, відповідальність винної особи не була застрахована, він звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування. Згідно відповіді від 23.10.2017 року № 3.1-05/26510 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що відповідальність винної особи застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 66 209,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що позивач звернувся до відповідача 17.10.2017 року. Строк для повідомлення МТСБУ про ДТП Законом не встановлено. Заява про виплату страхового відшкодування подається протягом року. У грудні 2016 року автомобіль позивача було відремонтовано.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, та врахувати письмові пояснення. Зауважив, що вони керуються Законом, який визначає, що про ДТП має бути повідомлено, це для того щоб могли забезпечити аварійного комісара, а у випадку позивача, було звернення після ремонту пошкодженого автомобіля. У них чітка норма Закону, має бути аварійний комісар саме від МТСБУ, висновки інших страховик компаній не передбачено. Стаття 41 визначає, що відшкодовується шкода, заподіяна транспортним засобом, який застрахований. В даному випадку є страхова компанія. У Законі відсутній вік. Встановлено, що ОСОБА_5 керував автомобілем правомірно, і його цивільна відповідальність була забезпечена. Додаткова угода це їх договірні зобов'язання. Законом визначено, що з дня повідомлення про ДТП протягом 10 днів аварійний комісар має оглянути автомобіль. Пунктом 33.3 визначено, що майно має бути надано стані після ДТП. Якщо автомобіль відремонтовано, то МТСБУ його не оглядає, не проводить розслідування. Відмова позивачу була у зв'язку з тим, що автомобіль застрахований. Звіт не приймався до уваги, так як він складений особою, з якою вони не мають договірних відносин. Просила врахувати, що поліс, виданий ПрАТ «Київський страховий дім» є діючим, не визнавався недійсним.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

22.02.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу про відкриття провадження у справі.

В суді встановлено, що між позивачем та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є предметом застави № 06-МR2/02-207-00524, предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1.

12.10.2016 року укладено Додаткову угоду № 1 від 12.10.2016 року про уточнення умов Договору добровільного страхування транспортного засобу.

30.10.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

09.02.2017 року Апеляційний суд Київської області виніс постанову, якою у винним у ДТП визнав ОСОБА_5

31.10.2016 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Вартість матеріального збитку згідно Звіту № 17-D/26/2 від 29.11.2016 року, складеного ТОВ «Промислова компанія «Селтим» на замовлення страховика, складає 63 194,58 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 66 209,00 грн.

20.12.2016 року страхова компанія склала страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, та здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 66 209,00 грн. на користь позивача.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1229210.

01.03.2017 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було подано заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

У зв'язку з тим, що страхове відшкодування від ПрАТ «Київський страховий дім» не було виплачено, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулося до Господарського суду м. Києва.

19.09.2017 року у справі № 910/10787/17 суд прийняв рішення про відмову у задоволенні позову, з тих підстав, що за Договором обов'язкового страхування № АК/1229210, особливою умовою є те, що до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. В даному випадку, винна у ДТП особа - ОСОБА_5, мав право керування транспортним засобом на підставі тимчасового дозволу № 380217, виданим замість посвідчення водія серії НОМЕР_3, виданого Центром ДАІ 3203 від 17.04.2015 року. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідальність водія ОСОБА_5 під час здійснення ДТП не була застрахована, та відповідно за Договором добровільного страхування відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Судом було відзначено, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не позбавлена права звернутися за відшкодуванням збитків безпосередньо до ОСОБА_5, як винної у їх заподіянні особи.

Позивач отримав претензію від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за № 5214 від 03.10.2017 року про повернення страхового відшкодування, що ним і було зроблено 11.10.2017 року.

У зв'язку з тим, що відповідальність винної особи, згідно рішення господарського суду, не була застрахована, позивач 17.10.2017 року звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно відповіді від 23.10.2017 року № 3.1-05/26510 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що відповідальність винної особи застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім».

Статтею 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » визначено, що страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».

Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.

По даній справі встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду водієм, який не застрахував свою відповідальність.

Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

По даній справі встановлено, що на момент ДТП, автомобіль ВАЗ 21091, державний номер НОМЕР_2, був застрахований ОСОБА_6 в ПрАТ «Київський страховий дім» згідно Полісу № АК/1229210 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, даний Поліс на час ДТП, і на даний час, є діючий. Водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом на законних підставах. Дані обставини виключають право позивача на відшкодування шкоди згідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладені обставини та діюче законодавство України, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, недоведеним та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-78, 81, 137, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 09.11.2018 року.

Суддя: