Справа №560/215/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просить визнати відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування належними йому на праві приватної власності житловим будинком з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Берестя по вулиці Миру, 33 Дубровицького району Рівненської області.

Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Берестя по вул.Миру,33 Дубровицького району належить йому на праві приватної власності. З березня місяця 1995 року і до листопада місяця 2012 року він проживав із своєю співмешканкою ОСОБА_2, яку разом із її сином ОСОБА_3, зареєстрував у будинку. Після припинення їхнього спільного проживання ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 добровільно виселилися з його будинку, однак залишаються бути зареєстрованим в ньому, хоча і не проживають в будинку напротязі шести років. Відповідачі не беруть ніякої участі в утриманні будинку, не сплачують комунальні послуги та не вживають жодних заходів щодо забезпечення його схоронності. Факт реєстрації цих осіб за зазначеною адресою перешкоджає йому, як власнику житлового будинку в повній мірі розпоряджатися ним.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, однак зазначила, що дійсно з 2012 року не проживає у житловому будинку в с.Берестя по вул.Миру,33 Дубровицького району, але виселилася вона з будинку не з власної ініціативи, як про це вказує позивач, а він її вигнав з даного будинку.

Відповідач ОСОБА_3 також позовні вимоги не визнав та зауважив, що прожив у спірному будинку 17 років, а тому рахує,що має право на проживання в ньому.

Крім того, відповідачі зазначили, що вони добровільно знімуться з реєстрації, коли куплять собі будинок.

Вислухавши сторони, свідка, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15) позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок №33 по вул.Миру в с.Берестя Дубровицького району Рівненської області.

За вказаною адресою, разом з позивачем, зареєстровані його колишня співмешканка ОСОБА_2 та її син рожко Г.О., які у даному будинку не проживають з 2012 року, участі в утриманні будинку не приймають, що підтверджується актами обстеження місця проживання (а.с.16, 17).

Статтею 14 Конституції України та статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено у судовому засіданні, жодних домовленостей між власником ОСОБА_1 та користувачами - відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу подальшого користування житлом не існує.

Отже, реєстрація відповідачів у житловому будинку позивача перешкоджає останньому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту.

Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування належними ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Берестя по вулиці Миру, 33 Дубровицького району Рівненської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 23 квітня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_4