Номер провадження 2/229/1166/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

У позові вказала, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 жовтня 2004 року №1-1834, є власницею будинку № 32 по вул.Армійська, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5396164 від 11 листопада 2004 року. Разом із нею в будинку зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_2 з 2011 року, а відповідач ОСОБА_3 з 2012 року в будинку не мешкають, їх особистих речей в будинку немає, за комунальні послуги вони не сплачують, знятися з реєстрації самостійно відповідачі не бажають. Позивачка оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в будинку тобто і за відповідачів. Реєстрація відповідачів в її будинку перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, отримати субсидію.

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, а саме будинком за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул. Армійська, буд. 32.

В судове засідання, позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, до суду повернулися поштові конверти з повістками із позначкою "за закінченням терміну зберігання", згідно п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, відзиву із запереченнями на позов, заяву із клопотанням про відкладення розгляду справи не надали.

Враховуючи, що причина неявки відповідачів є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивачки на заочний розгляд справи.

З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивачки є і було на період проживання відповідачів приватним.

Суд встановив, що позивачка являється власницею будинку № 32, по вул. Армійській в м.Дружківка Донецької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 жовтня 2004 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1-1834, посвідченим державним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4, право власності на позивачкою на будинок зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 листопада за №1778 в книзі №14 /а.с.14/.

Крім позивачки в її будинку зареєстрований її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 9-10,23,32/.

Відповідач ОСОБА_2,ОСОБА_3 з 2011 року, а відповідач ОСОБА_3 з 2012 року не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки виїїхали до Росії, не несуть витрат на його утримання, не сплачують комунальні платежі. Ніхто перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинив. Факт непроживання відповідачів підтверджується актом від 16 серпня 2018 року, складеним головою територіального комітету мікрорайону "Торецький" в присутності сусідів / а. с.32/.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі зареєстровані в будинку, який належить на праві приватної власності позивачці, не є співвласниками нерухомого майна, відсутні в будинку понад один рік без поважних причин, не бажають знятися з реєстрації в будинку в добровільному порядку, що порушує права власниці житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачкою підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів в сумі 704 грн. 80 коп. по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 206, 259, 263-265, 268, 27, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Росія, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, Узбекістан, такими що втратили право користування житлом, а саме: будинком № 32, який розташований по вул. Армійська в м.Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП , та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя: Є. В. Петров