КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №2603/9571/12
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1191/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Федан Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року (суддя Лісовська О.В.) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановила:

рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 4 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 413 967грн 69коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 219грн.

У квітні 2018р. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «КБ «Експобанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Мотивуючи вимоги заяви, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» зазначало, що 6 березня 2018р. уклало з ПАТ «КБ «Експобанк» договір про відступлення прав вимоги № 51, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 111/2007 USD від 24 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_2, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задоволено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду.

Представник боржника посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, так як суд не пересвідчився у наявності відкритого виконавчого провадження та не звернув увагу на те, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання закінчився, тому 22 листопада 2016р. Деснянським РВ ДВС м. Києва було відмовлено стягувачу у пред'явленні виконавчого листа до виконання у зв'язку із пропуском строку.

Також представник боржника вважає неправомірними дії приватного виконавця Кісельової В.В., яка 21 червня 2018р. відкрила виконавче провадження № 56648930 на підставі виконавчого документа, строк пред'явлення якого закінчився.

У запереченнях на апеляційну скаргу приватний виконавець Кісельова В.В. просить

відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи її доводи безпідставними. Зазначає, що 22 квітня 2016р. виконавчий лист № 2-4715 від 22 січня 2013р. було повернуто стягувачу, тому річний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання мав завершитися 22 квітня 2017р., проте 5 жовтня 2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, яким встановлено трирічний строк для пред'явлення виконавчих документів до виконання. Таким чином строк для пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання на час відкриття виконавчого провадження не сплив, а дії боржника свідчать про умисне небажання виконувати рішення суду.

ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», приватний виконавець Кисельова В.В., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.230, 231, 234), у судове засідання не з'явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_6 - ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2007р. між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк», та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту і забезпечення № 111/2007 USD, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 28 000 доларів США, який зобов'язався повернути та сплачувати проценти у розмірі 12% за користування кредитом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 4 грудня 2012 року на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» з ОСОБА_2 стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 413 967грн 69коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 219грн.

22 січня 2012р. Деснянським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

6 березня 2018р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «КБ «Експобанк» укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 51 за договором кредиту і забезпечення № 111/2007 USD від 24 грудня 2007р., за яким ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, у зв'язку із чим у квітні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з правомірності вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Такий висновок був зроблений Верховним Судом України у справі 6-122цс13.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для заміни стягувача його правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про те, що така заміна може відбуватися тільки у разі наявності відкритого виконавчого провадження, суперечать вищезазначеним нормам матеріального права, так як заміна кредитора відбулася на підставі договору про відступлення прав вимоги, тобто поза межами виконавчого провадження.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом не було враховано, що Деснянським РВ ДВС м. Києва 22 листопада 2016р. відмовлено стягувачу у пред'явленні виконавчого листа до виконання у зв'язку із пропуском строку і строк пред'явлення виконавчого листа до виконання на час подання заяви про заміну стягувача закінчився, колегія суддів вважає безпідставними.

Положення статті 442 ЦПК України не визначають, що питання про заміну сторони виконавчого провадження, може розглядатися тільки, якщо строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не закінчився.

Крім того, визначений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не є присічним (преклюзивним) і кредитор (стягувач) має право подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом.

Твердження представника боржника про неправомірність дій приватного виконавця Кисельової В.В. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 червня 2018р. не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача, оскільки дії приватного виконавця не були предметом даного судового розгляду та відбулися після постановлення оскаржуваної ухали суду.

Разом з цим, замінивши стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції не врахував, що статтею 442 ЦПК України передбачена заміна сторони виконавчого провадження, а не заміна сторони у виконавчому листі. Аналогічні положення містяться у статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при викладенні резолютивної частини судового рішення неправильно застосовані норми процесуального права, тому ухвала суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції: «замінити стягувача ПАТ «КБ Експобанк» у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-4715, виданим Деснянським районним судом м. Києва 22 січня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту у сумі 413 967грн 69коп. та витрат по сплаті судового збору у сумі 3 219грн, на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 8 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк