Справа № 274/3756/17
Провадження № 2/0274/695/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2018 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки в праві спільної власності на земельну ділянку та визнання на неї права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0, 10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить 60/100 частин, площею 0, 06 га та просить визнати за ним ОСОБА_1 право власності на вказану частину земельної ділянки в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом до майна померлої матері ОСОБА_5. 18 серпня 2017 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, які належали померлій на підставі рішення нарсуду м. Бердичева від 29 березня 1989 року. Спадкодавець мала право на користування земельною ділянкою відповідно до розміру її частки в праві власності на будинок згідно вимог законодавства в редакції, які діяли до 2002 року. До своєї смерті матір позивача фактично користувалася огороженою земельною ділянкою, яка відповідає її частці в праві власності на будинок. Спору між іншими співвласниками будинку щодо земельної ділянки вона не мала. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,10 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1, що належала померлій на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, на підставі Державного акта серії НОМЕР_2 та додатку до нього постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що частка померлої у спільному майні не визначена. З цих підстав позивач позбавлений можливості оформити право власності на 60/100 частин земельної ділянки, що становить 0, 06 га. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Сторони в судове засідання не з»явились, на адресу суду спрямували заяви у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачі позов визнали.

Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вимогами статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачами позову згідно статті 206 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного Кодексу України( далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_5, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 04 квітня 2016 року(а.с. 7).

Згідно рішення Нарсуду м. Бердичева від 29 березня 1989 року за ОСОБА_5 визнано 60/100 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1(а.с. 14).

Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Другої Житомирської нотаріальної контори Клименюк Л.Б. від 11 грудня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-953, крім іншого, на 60/100 частин будинку АДРЕСА_1 та на 60/100 частин (0,06 га) земельної ділянки за цією ж адресою після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7( а.с. 8).

18 серпня 2017 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_7 на 60/100 часток будинку АДРЕСА_1( а.с. 9).

Відповідач є власником 60/100 частки будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі(а.с. 9-10).

Відповідно до Державного акта серія НОМЕР_2 виданого 12 липня 2012 року та Додатка до нього серія НОМЕР_2 співвласниками земельної ділянки площею 0, 1000 га, кадастровий № НОМЕР_4 та, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 являються: відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та спадкодавець позивача - ОСОБА_5 (а.с. 12, 13). Їх частки у праві власності на земельну ділянку не визначені.

Постановою приватного нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори Слюсар В.В. від 18 серпня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану 60/100 частин земельної ділянки з тих підстав, що частка померлої у спільному майні не визначена( а. с . 11 ).

Згідно положень статті 89 Земельного Кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки ....., співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до частни четвертої статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Стаття 328 ЦК України,передбачає набуття права власності на підставах що не заборонені законом, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно п. 3.4. узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільної сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною першою статті 1225 ЦК України, передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А тому, з метою захисту прав позивача на оформлення спадщини, зважаючи на визнання відповідачами позову суд вважає, що позов слід задовольнити та визначити, що частка померлої ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_4) становила 60/100 частин, що складає 0, 06 га та визнати за позивачем право власності на вищевказану частину земельної ділянки, належну спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та Додатка до державного акта серії НОМЕР_2.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 200, 206, 247, 263, 265 ЦПК України, статями 328, 357, 1216,1217, 1225, 1226 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 в праві спільної власності на земельну ділянку площею 0, 10 га , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_4) становила 60/100 частин, площею 0, 06 га.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,06 га розташовану за адресою: Житомирська область, АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її у письмовій формі до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суду Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення або не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: АДРЕСА_2, паспорт серія НОМЕР_5 виданий Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 20 квітня 1999 року, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1, відомості про РНОКПП та паспортні дані на момент ухвалення рішення відсутні.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_3, відомості про РНОКПП та паспортні дані на момент ухвалення рішення відсутні.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає та зареєстрована: АДРЕСА_4, відомості про РНОКПП та паспортні дані на момент ухвалення рішення відсутні.

Головуючий суддя