Постанова

Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 758/1160/17

провадження № 61-7335св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: Державне підприємство «Сетам», відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_4,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Український капітал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у складі судді Ларіонової Н. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у складі суддів: Пікуль А. А., Гаращенка Д. Р., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відділ ПВР ДДВС Міністерства юстиції України), ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення електронних торгів та акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки недійсними та витребування нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, ухваленим у справі № 753/17748/15-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» (далі - ПАТ «Банк «Український капітал») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 січня 2008 року задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 856 748,2 долара США заборгованості. 04 травня 2016 року головний державний виконавець відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення. 06 січня 2017 року за результатами електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна продано належні позивачу нежитлові приміщення, зокрема: з № 1 до № 7, № ІІІ групи приміщень № 83, площею 72,5 кв. м (площею 4,35 кв. м (в літ. А), загальною площею 76,85 кв. м на АДРЕСА_1. За результатами вказаних торгів було складено протокол проведення електронних торгів від 06 січня 2017 року. Переможцем торгів оголошено ОСОБА_4, який придбав спірні нежитлові приміщення за ціною 1 375 659 грн.

24 січня 2017 року головний державний виконавець відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції України склав акт про реалізацію предмета іпотеки. Позивач вважає, що електронні торги з реалізації належного йому нерухомого майна були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, що вплинуло на результати торгів та призвело до порушення його прав і законних інтересів, зокрема під час проведення електронних торгів порушено вимоги статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 19 листопада 2016 року боржник отримав від виконавця лист від 15 листопада 2016 року з повідомленням про результати визначення вартості майна (висновок про вартість майна від 08 листопада 2016 року) та, не погодившись з цими результатами, 29 листопада 2016 року оскаржив їх у судовому порядку та подав до відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції України заяву про зупинення вчинення виконавчих дій - реалізації спірного майна. Однак державний виконавець цю обставину залишив поза увагою та передав указані нежитлові приміщення на реалізацію. Під час проведення електронних торгів порушено вимоги пунктів 5, 8 розділу ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядок), оскільки інформаційне повідомлення не містило всієї необхідної інформації. Указані порушення унеможливили створення належної конкуренції серед покупців з метою одержання пропозиції найкращих умов (найвищої ціни), що мало б вплинути на формування ціни об'єкта продажу. Позивач також зазначив, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року у подальшому скасовано, тому підстави для реалізації спірного нерухомого майна відсутні. Посилаючись на ці обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, та, уточнивши у процесі розгляду справи позовні вимоги, просив суд визнати електронні торги від 06 січня 2017 року, протокол проведення електронних торгів від 06 січня 2017 року та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 24 січня 2017 року недійсними та витребувати спірні нежитлові приміщення.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності порушень законодавства під час проведення електронних торгів, зокрема суди зазначили, що висновок про вартість майна від 08 листопада 2016 року на день проведення електронних торгів був дійсний; оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом; дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними; ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу ПВР ДВС Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Крім того, суди встановили, що ДП «Сетам» опублікувало на своєму сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується, виключно на підставі документів, наданих органом державної виконавчої служби; інформацію про торги було розміщено також у засобах масової інформації; зміст інформаційного повідомлення повністю відповідав вимогам Порядку; частина зазначеної позивачем інформації, передбаченої пунктами 5, 8 розділу ІІІ Порядку, стосується виключно торгів за фіксованою ціною, а пункт 8 розділу ІІІ Порядку передбачає зазначення додаткової інформації у разі, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира або інше житлове приміщення. Таким чином, суди дійшли висновку про те, що інформаційне повідомлення про електронні торги було розміщене у встановленому законом порядку та відповідало встановленій формі. Крім того, позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами доводи про те, що його як боржника у виконавчому провадженні не було повідомлено про електронні торги. З огляду на зазначене, суди дійшли висновку про те, що електронні торги від 06 січня 2017 року проведено з додержанням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку, порушень порядку проведення електронних торгів не встановлено, а обставини, на які посилається позивач, не свідчать про те, що проведення електронних торгів спричинило порушення прав чи інтересів позивача.

Крім того, апеляційний суд зазначив про те, що Верховний Суд України, скасувавши постановою від 13 березня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, не вказав на відсутність права ПАТ «Банк «Український капітал» звернути стягнення на предмет іпотеки, а встановив допущену судами неповноту перевірки розміру заборгованості у зв'язку з наявністю та можливим виконанням рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь цього ж банку. Справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

20 листопада 2017 рокуОСОБА_2 звернувся до суду із касаційною скаргою, у якій просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року скасувати.

15 лютого 2018 року ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали справи.

04 квітня 2018 року ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказану справу призначено до судового розгляду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанції порушили норми матеріального права та не врахували правові висновки Верховного Суду України, висловлені в постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 та від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, що призвело до неправильного вирішення справи.

Електронні торги від 06 січня 2017 року з реалізації належного йому нерухомого майна (предмета іпотеки) в межах виконавчого провадження з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року було проведено з порушенням норм чинного законодавства, що вплинуло на результат торгів та призвело до порушення прав і законних інтересів позивача, оскільки у порушення вимог пункту 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення), він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення електронних торгів, унаслідок чого позивач був позбавлений права на участь у торгах; електронні торги проведені за участі одного покупця; позивач був позбавлений права на оспорювання оцінки майна, оскільки її не отримав. Крім того, під час проведення електронних торгів було порушено вимоги пунктів 5, 8 розділу ІІІ Порядку, пункту 1.4 Тимчасового положення та статті 43 Закону України «Про іпотеку», оскільки інформаційне повідомлення не містило всієї необхідної інформації та не було доведене належним чином до потенційних покупців. Указані порушення перешкоджали залученню якомога більшої кількості зацікавлених осіб для створення конкуренції серед покупців, що суттєво вплинуло на формування ціни об'єкта електронних торгів. Також позивач вважає, що вказані електронні торги проведено з порушенням вимог чинного законодавства у зв'язку із скасуванням постановою Верховного Суду України від 13 березня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, на виконання якого було реалізоване належне позивачу нерухоме майно.

14 березня 2018 року надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу ОСОБА_2, який мотивовано тим, що правові підстави для витребування спірного майна від добросовісного набувача відсутні, оскільки воно було продане у порядку, встановленому для виконання судового рішення за правилами частини другої статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Крім того, незважаючи на скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, іпотека є чинною і наявність боргових зобов'язань позивача перед банком не спростована. Також електронні торги від 06 січня 2017 року було проведено з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку, оскільки інформаційне повідомлення про електронні торги було розміщене у встановленому законом порядку та відповідало встановленій формі; позивач не надав доказів на підтвердження того, що його не було повідомлено про електронні торги; дії виконавця щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення торгів мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними; оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

14 березня 2018 року надійшов відзив ДП «Сетам» на касаційну скаргу, який мотивований тим, що позивач не наводить доказів про те, що ДП «Сетам» своїми діями порушило, не визнало або оспорювало його права, свободи чи інтереси, оскільки діяло відповідно до чинного законодавства щодо виконавчого провадження; перевірка змісту заявки виконавця щодо передачі майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства організатор не здійснює; за відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи електронних торгів, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець), отже, ДП «Сетам» розміщувало інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Таким чином, ДП «Сетам» виступає неналежним відповідачем у справі, оскільки жодним чином не порушило прав та інтересів позивача. Крім того, оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом; дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними; правових підстав для витребування спірного майна від добросовісного набувача немає, оскільки воно було продане у порядку, встановленому для виконання судового рішення за правилами частини другої статті 388 ЦК України.

15 березня 2018 року надійшов відзив відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції Українина касаційну скаргу, який мотивований тим, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки висновок про вартість майна, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група» на день проведення торгів, був дійсним, а оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачу майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Позивача було належним чином повідомлено про проведення електронних торгів шляхом опублікування інформації на сайті про нерухоме майно, що реалізується.

Відповідно до статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги та відзивів на касаційну скаргу, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Український капітал» (далі - ВАТ «Банк «Український капітал»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Український капітал», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1 280 000 доларів США зі сплатою 14,5 % річних на строк до 23 березня 2013 року (т. 1, а. с. 8-9).

Надалі сторони уклали додаткові договори та договори про внесення змін та доповнень до цього кредитного договору, зокрема в частині надання траншів, продовження строків сплати процентів за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 15 лютого 2008 року між ВАТ «Банк «Український капітал» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав банку в іпотеку нежитлові приміщення: з № 1 до № 7, № ІІІ групи приміщень № 83, площею 72,5 кв. м, МЗК (площею 4,35 кв. м (в літ. А), загальною площею 76,85 кв. м на АДРЕСА_1.

Зобов'язання за кредитним договором від 25 січня 2008 року позичальник не виконав.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, ухваленим у справі № 753/17748/15-ц, позовні вимоги ПАТ «Банк «Український капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 січня 2008 року задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 856 748,2 долара США кредитної заборгованості, що за курсом Національного банку України станом на 19 жовтня 2015 року становило 18 248 732,83 грн.

04 травня 2016 року головний державний виконавець відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження з виконання зазначеного судового рішення.

06 січня 2017 року в межах цього виконавчого провадження було проведено електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яку здійснювало ДП «Сетам».

За результатами електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна було продано належні позивачу нежитлові приміщення, зокрема: з № 1 до № 7, № ІІІ групи приміщень № 83, площею 72,5 кв. м, (площею 4,35 кв.м (в літ. А), загальною площею 76,85 кв. м на АДРЕСА_1.

06 січня 2017 року складено протокол проведення електронних торгів та оголошено переможцем торгів ОСОБА_4, який придбав спірні нежитлові приміщення за ціною 1 375 659 грн.

24 січня 2017 року головний державний виконавець відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції України склав акт про реалізацію предмета іпотеки.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу ПВР ДВС Міністерства юстиції України залишено без задоволення.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, згідно з яким електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

За пунктом 3 розділу ІІІ Порядку організатор вносить до системи реалізації майна (далі - Система) інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Порядку інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити: 1) загальну інформацію про електронні торги (торги за фіксованою ціною): відомості про організатора (найменування, контактні телефони, електронна адреса); відомості про зберігача (найменування та місцезнаходження (для юридичних осіб), прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), контактний телефон, електронна адреса (за наявності), фактична адреса зберігання майна); порядок оформлення участі в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною); дату внесення інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) у Систему; строк підготовки до проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною); кінцевий термін прийому заявок, якщо проводяться електронні торги; дату і час початку електронних торгів (торгів за фіксованою ціною); дату і час закінчення торгів (завершення подання цінових пропозицій); строки сплати та розмір гарантійного внеску, реквізити рахунку, на який вноситься гарантійний внесок (найменування банку, МФО банку, номер рахунку, призначення платежу) (крім реалізації майна у випадках, передбачених розділом VІ та пунктом 1 розділу VІІ цього Порядку); порядок та умови отримання майна переможцем; найменування, контактні телефони, адресу офіційної електронної пошти та реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який у разі визначення переможця електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) необхідно перерахувати кошти за придбане майно, строки сплати таких коштів, номер виконавчого провадження згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень. Інформація, зазначена у цьому підпункті, автоматично формується Системою; 2) інформацію про майно (лот): реєстраційний номер лота; вид майна; найменування майна; відомості про майно, що виставляється на електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності); відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб; розмір гарантійного внеску; стартову ціну продажу; крок електронних торгів; порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час для ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (за наявності)).

Як установлено судами, ДП «Сетам» опублікувало на своєму сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується, виключно на підставі документів, наданих органом державної виконавчої служби; інформацію про торги було розміщено також у засобах масової інформації; зміст інформаційного повідомлення повністю відповідав вимогам Порядку; частина зазначеної позивачем інформації, передбаченої пунктом 5 розділу ІІІ Порядку, стосується виключно торгів за фіксованою ціною, а пункт 8 розділу ІІІ Порядку передбачає зазначення додаткової інформації у разі, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира або інше житлове приміщення. Таким чином, суди дійшли висновку про те, що інформаційне повідомлення про електронні торги було розміщене у встановленому законом порядку та відповідало встановленій формі.

У касаційній скарзі позивач зазначив про порушення вимог пунктів 1.4, 3.11 Тимчасового положення під час проведення електронних торгів, однак на час проведення електронних торгів Тимчасове положення втратило чинність.

Суди також установили, що позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами доводи про те, що його як боржника у виконавчому провадженні не було повідомлено про електронні торги.

Згідно з частиною сьомою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За змістом статті 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

За положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Як установлено судами, висновок про вартість майна від 08 листопада 2016 року на день проведення електронних торгів був дійсний; позивач оскаржив у судовому порядку результати визначення оцінки майна, проте ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу ПВР ДДВС Міністерства юстиції України залишено без задоволення.

З огляду на зазначене, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що електронні торги від 06 січня 2017 року проведені з додержанням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо скасування Верховним Судом України рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, дійшов висновку, що Верховний Суд України у постанові від 13 березня 2017 року не вказав на відсутність права ПАТ «Банк «Український капітал» звернути стягнення на предмет іпотеки, а встановив допущену судами неповноту судової перевірки щодо розміру заборгованості у зв'язку із наявністю та можливим виконанням рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2013 року про стягнення заборгованості у розмірі 12 079 180,46 грн. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що незважаючи на скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року іпотека є чинною і боргові зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Український капітал» не спростовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 не наводить аргументів та доводів на спростування такого висновку суду апеляційного суду, а також, яким чином порушені його права у зв'язку зі скасуванням вказаного рішення суду, а обмежився лише посиланням на те, що у зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції підстави для розпорядження спірним нерухомим майном відпали.

Перевіряючи доводи касаційної скарги в цій частині, Верховний Суд бере також до уваги встановлені судами обставини, що кредит надано у розмірі 1 280 000 доларів США, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 856 748,2 долара США кредитної заборгованості, а спірне майно придбано на електронних торгах за ціною 1 375 659,00 грн. Згідно з висновком про вартість майна його ринкова вартість станом на 08 листопада 2016 року становить 1 375 659,00 грн (а. с. 18).

З огляду на встановлені судами фактичні обставини, Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду, який належним чином перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г.І. Усик