ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 643/12121/16-ц

провадження № 22-ц/818/949/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року, постановлене під головуванням судді Погасій О.Ф., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2016 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 20.03.2015 року. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2016 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є саме 1/4 частина всіх видів його заробітку, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, оскільки при визначені розміру аліментів судом першої інстанції не враховано його матеріальне становище, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_5 надано відзив на апеляційну скаргу, в якій він просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2016 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатний та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом встановлено, що з 20 березня 2015 року ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Як на підставу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_1 вказувала, що відповідач не дбає про матеріальне забезпечення їх сина. Позивачка вважає, що з відповідача слід стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач має постійне місце роботи, його зарплата за березень - квітень 2018 року складає близько 12 000 грн., за травень 2018 року - 24 317,50 грн. (а.с.57). На утриманні ОСОБА_2 знаходяться непрацездатні батьки (а.с.54-56).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було оглянуто виписки з історії хвороб ОСОБА_6, з яких вбачається, що батько відповідача хворіє на тяжке онкологічне захворювання.

Крім того відповідач зазначає, що станом на 07.12.2016 року щомісячний розмір його заробітної плати складає близько 11 000 грн., а на теперішній час - близько 12 000 грн. (а.с.57).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції враховує обставини, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте вважає, що їх розмір має бути зменшений судом з 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу) до ? частини.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням розміру заробітної плати відповідача необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 частина всіх видів заробітку відповідача з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини до ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2016 року і до досягнення повноліття дитини.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу, судових витрат та негайного виконання рішення, в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року в частині позовних вимог про стягнення аліментів змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини до ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 12.12.2018 року.