Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2018 року

м. Одеса

Справа № 521/9665/15-ц

Провадження № 2/521/167/18

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2

Представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики, процентів за користування коштами та штрафу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 15 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 16000,0 грн., що на день НБУ складало 2001,75 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 15 квітня 2014 року, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 5% щомісячно від загальної суми у розмірі 20800,0 грн., що на день НБУ складало 1679,37 доларів США. Факт передачі грошових коштів у сумі 16000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується договором позики від 15 жовтня 2013 року та розпискою від 15 жовтня 2013 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 15 квітня 2014 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою. Згідно п. 3 договору позики, у разі не своєчасної віддачі грошей позичальник виплачує позикодавцю штраф у розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Після збільшення позовних вимог просив суд стягнути в відповідачі кошти в розмірі: 15 квітня 2014 року відповідач повинен був повернути йому кошти у розмірі 20800,0 грн. Станом на 09 вересня 2015 року прострочення повернення боргу складає 512 днів. 20800,0 грн. : 100% х 1% = 208,0 грн. за кожний день прострочення. 208,0 грн. х 512 днів = 106496,0 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти за договором позики від 15 жовтня 2013 року у розмірі 16000,0 грн.; стягнути з відповідача на свою користь проценти за шість місяців користування коштами, на підставі п. 1 договору позики від 15 жовтня 2013 року, (з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2014 року) у розмірі 4800,0 грн.; стягнути з відповідача на свою користь штраф за несвоєчасне повернення грошей, згідно п. 3 цього договору, (з 15 квітня 2014 року по 09 вересня 2015 року) у розмірі 106496,0 грн., що разом складає 127296,0 грн.

13 жовтня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, паспорт громадянина України серії КМ № 706374, виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 09 березня 2011 року, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 430), ідентифікаційний номер відсутній, на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в сумі 16000,0 грн. (шістнадцять тисяч грн. 00 коп.), відсотки за користування коштами за період з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2014 року в сумі 4800,0 грн. (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.), штраф за несвоєчасне повернення боргу за період з 15 квітня 2014 року по 09 вересня 2015 року в сумі 106496,0 грн. (сто шість тисяч чотириста девяносто шість грн. 00 коп.), що разом складає 127296,0 грн. (сто двадцять сім тисяч двісті девяносто шість грн. 00 коп.). Стягнуто з ОСОБА_2, паспорт громадянина України серії КМ № 706374, виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 09 березня 2011 року, ідентифікаційний номер відсутній, на користь держави судовий збір в сумі 1272,96 грн. (одна тисяча двісті сімдесят дві грн. 96 коп.).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вінучасті у справі не приймав, про наявність заочного рішення узнав тільки 01 червня 2017 року із запиту старшого державного виконавця Малиновського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області від 24 травня 2017 року за №17852. Лише 13 червня 2017 року його представнику адвокату ОСОБА_3 видали копію вказаного рішення та надали можливість ознайомитися з матеріалами справи. Відсутність в судовому засіданні позбавило його можливості довести свою позицію в спорі. Крім того, він вважає, що його зобовязання за договором позики не правомірні, оскільки він договір позики, на який посилається позивач, не підписував та підроблено підпис від його імені, що не було враховано при розгляді справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

У наступному судовому засіданні позивачем були збільшені позовні вимоги в частині розміру стягнення з ОСОБА_2, на користь позивача, штрафу за несвоєчасне повернення грошей, згідно п. 3 договору позики від 15 жовтня 2013 року, (з 15.04.2014 року по 25.09.2018 року). 15 квітня 2014 року ОСОБА_2 повинен був повернути позивачу 20800 гривень. На 25 вересня 2018 року прострочення повернення боргу складає 1638 днів. 20800 гривень : 100% х 1% = 208 гривень за кожний день прострочення.208 гривень X 1638 днів = 340704 (триста сорок тисяч сімсот чотири) гривни. На ОСОБА_1, як інваліда 2 групи, поширюється п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого він звільняється від сплати судового збору. Тому, позивач проситьстягнути з ОСОБА_2, на свою користь, кошти надані йому на підставі договору позики від 15 жовтня 2013 року, у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень. Стягнути з ОСОБА_2, на свою користь, проценти за 6-ть місяців користування коштами, на підставі п. 1 договору позики від 15 жовтня 2013 року, (з 15.10.2013 року по 15.04.2014 року), у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень. Стягнути з ОСОБА_2, на свою користь, штраф за несвоєчасне повернення грошей, згідно п. 3 договору позики від 15 жовтня 2013 року, (з 15.04.2014 року по 25.09.2018 року), у розмірі 340704 (триста сорок тисяч сімсот чотири) гривень.

Представник відповідача надав до суду письмові пояснення, в яких просив частково задовольнити позов позивача, стягнути з відповідача на користь позивача на підставі усного договору позики, згідно розписки від 15.10.2013: 16000,00 грн. боргу та 5% за 6 місяців, у усього (разом) 20800,00 грн. В решті позову відмовити. Стягнути з відповідача накористь держави судовий збір в розмірі 207,86 грн., що рахується наступним чином: 361504 грн. - ціна позову 3615,04 грн. розмір судового збору, який визначено законом (1% від суми позову) підлягають задоволенню вимоги на 20800,00 грн., що від загальної суми позову складає - 5,75%, так як: 361504,00 грн. 100 % , 20800,00 грн. - XX = 20800,00 грн. X 100% : 361504,00 грн.= 5,75 %5,75 % від від загальної суми судового збору(3615,04 грн.) складає 207,86 грн., так як: 3615,04 грн. - 100%, Y - 5,75% Y = 3615,04 грн. X 5,75% : 100% = 207,86 грн. Стягнути (компенсувати) на користь відповідача понесені ним судові витрати, а саме: 320,00 грн. - судового збору за подання клопотання про призначення експертизи та 2250,24 грн. - оплати послуг експерта, посилаючись на таке.

Показаннями свідка ОСОБА_2, який показав суду, що письмовий договір позики, наданий позивачем, він не підписував і зазначений договір не укладав, а уклав лише усний договір позики, який оформив власноручною розпискою від 15 жовтня 2013 року на умовах викладених у розписці. Серед іншого свідок зауважив, що в розписці не йдеться про письмовий договір позики та не визначено умов щодо нарахування штрафу у розмірі 1% за кожен день прострочення. Письмовим доказом - власноручною розпискою відповідача від 15 жовтня 2013 року. Висновком експерта №196-П від 19 липня 2018 року, який не спростовує показання свідка (відповідача) щодо не підписання ним письмового договору позики та не підтверджує доводи позивача про підписання відповідачем вказаного договору.

За будь - яких умов позивач не має право, а зобов'язаний довести належними й допустимими доказами факт підписання відповідачем письмового договору позики, чого позивач не зробив, що, у свою чергу, свідчить про нікчемність доводів позивача в частині підписання відповідачем письмового договору позики. Доречно відзначити, що показання свідка ОСОБА_2 є послідовними, узгоджуються з письмовим доказом (розпискою) і висновком експерта.

Суттєвим є те, що пояснення позивача, надані під час судового засідання, спростовуються його ж письмовими повідомленнями, які він надсилав на адресу відповідача до подання позову, і якими просив повернути виключно борг та відсотки за боргом. Таким чином, на відміну від відповідача, пояснення позивача є непослідовними й вкрай суперечливими, так як під час судового розгляду позивач не зміг пояснити причини за яких у розписці окрім суми боргу ідеться ще і про відсотки (5% щомісячно протягом 6 місяців), але ж відсутні посилання на існування штрафних санкцій (1% за кожен день прострочення після спливу 6 місяців), за умови того що розмір штрафу набагато більший ніж передбачені відсотки (у шість разів більше).

За будь - яких умов позивач не надав доказів факту підписання письмового договору позики саме відповідачем, а не іншою особою. З огляду на зазначене, суд має виходити з факту існування усного договору, умови якого відповідач виклав у розписці від15 жовтня 2013 року.За вказаним договором (усним) відповідач взяв в борг у позивача 16000,00 грн. під 5% щомісячно строком на 6 місяців,та зобов'язався повернути борг з відсотками 15 квітня 2014 року, а саме суму 20800,00 грн., що повністю визнає відповідач. Таким чином, умови щодо нарахування відсотків діяли до 15 квітня 2015 року, що під час судового розгляду підтвердив позивач. Крім того, відповідач вважає що позивач підробив його підпис у письмовому договорі позики, щоб вести в оману суд, і у такий шахрайський спосіб заволодіти йото грошима на загальну суму більше 300000,00 грн.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, в тому числі висновок судового експерта, допитавши свідка, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів.

15 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 16000,0 грн., що на день НБУ складало 2001,75 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 15 квітня 2014 року, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 5% щомісячно, згідно п. 1 договору позики від 15 жовтня 2013 року, від загальної суми у розмірі 20800,0 грн.

Розрахунок: 16000,0 грн. : 100% х 5% = 800,0 грн. щомісячно.

800,0 грн. х 6 місяців = 4800,0 грн. (за період з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2014 року).

16000,0 грн. + 4800,0 грн. = 20800,0 грн.

Факт передачі грошових коштів у сумі 16000,0 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 15 жовтня 2013 року.

У порушення прийнятих на себе зобов'язань до 15 квітня 2014 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою.

Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом предявлення суду позивачем оригіналу договору позики від 15 жовтня 2013 року та розписки від 15 жовтня 2013 року без відмітки про повернення суми боргу.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року по справі була призначена судова експертиза, але до суду надійшла справа №521/9665/15-ц з повідомленням експертної установи про неможливість проведення експертизи, у звязку із необхідністю додаткових документів, які необхідні для проведення експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 січня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики поновлено та призначено судове засідання.

До суду від Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист про винесення окремої ухвали про призначення відповідної експертизи, яку разом зі всіма необхідними матеріалами спрямувати на їх адресу, оскільки до експертної установи при супровідному листі надійшли додаткові матеріали, які були необхідні для проведення експертизи, що була призначена ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року та яка була разом із матеріалами справи №521/9665/15-ц повернута до суду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2018 року призначена у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (65005, м. Одеса, вул. Прохорівська, 35). На вирішення експертів поставлені питання: 1. чи виконаний підпис (скорочений) та рукописний текст - «Боднарчук» в договорі від 15.10.2013 самим ОСОБА_2, 08.05.1983 р. н. або іншою особою? 2. чи виконаний підпис (скорочений) та рукописний текст - «ОСОБА_2В.» у розписці від 15.10.2013 та підпис (скорочений) та рукописний текст - «Боднарчук» в договорі від 15.10.2013 однією тією ж особою або різними ? 3. Оплату експертизи покласти на ОСОБА_2 Розяснено сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.Для проведення судової почеркознавчої експертизи надано матеріали цивільної справи, оригінал розписки та оригінал договору, відібрані експериментальні зразки підпису ОСОБА_2

Відповідно до висновку експерта №196-П від 19 липня 2018 року, вбачається, що 1) відповісти на питання: «Чи виконаний підпис (скорочений) та рукописний текст - «Боднарчук» в договорі від 15.10.2013 самим ОСОБА_2, 08.05.1983 р. н. або іншою особою?», не виявилось можливим у звязку із малим обємом графічної інформації, обумовленого стислістю та простою будови досліджуваного підпису та короткого запису, наявністю як збіжностей, так і розбіжностей за загальними та окремими ознаками підписів та почерку; 2) Відповісти на питання: «Чи виконаний підпис (скорочений) та рукописний текст - «ОСОБА_2В.» у розписці від 15.10.2013 та підпис (скорочений) та рукописний текст - «Боднарчук» в договорі від 15.10.2013 однією тією ж особою або різними?», не виявилось можливим у звязку із малим обємом графічної інформації, обумовленого стислістю та простою будови досліджуваних підписів та коротких записів, наявністю як збіжностей, так і розбіжностей за загальними та окремими ознаками підписів та почерку.

Таким чином, факт підписів відповідача у розписці та у договорі судовою експертизою не доведений.

При цьому у судовому засіданні допитаний як свідок відповідач ОСОБА_2 повідомив, що визнає факт отримання грошових коштів за розпискою, договір позики він не укладав, наполягав на тому, що цей договір є підробленим. Він не погоджувався із штрафом в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення і розписці про це мова не йде. Домовленість була про 5% щомісяця до 15 квітня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк

та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач є інвалідом 2 групи.

За викладених обставин, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з відповідача в межах заявлених ним вимог на користь позивача грошові кошти за розпискою від 15.10.2013 року в сумі: 16000,0 грн., відсотки за користування коштами за період з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2014 року в сумі 4800,0 грн., що разом складає 20800,0 грн. В решті позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 207,86 грн. Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати: 320,0 грн. судового збору за призначення експертизи, 2250,24 грн. оплата за проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 16, 545, 1046 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 13, 81, 95, 109, 141, 263, 265, 268, 272, 354 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії КМ № 706374, виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 09 березня 2011 року, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 430, реєстр. № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстр. № НОМЕР_2) грошові кошти за розпискою від 15.10.2013 року в сумі: 16000,0 грн. (шістнадцять тисяч грн. 00 коп.), відсотки за користування коштами за період з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2014 року в сумі 4800,0 грн. (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.), що разом складає 20800,0 грн. (двадцять тисяч вісімсот грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 207,86 грн. (двісті сім грн. 86 коп.).

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати: 320,0 грн. судового збору за призначення експертизи, 2250,24 грн. оплата за проведення експертизи.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.