Апеляційне провадження № 22-ц/824/1089/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 756/8240/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_4,

ОСОБА_5

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва, постановлену 31 липня 2018 року під головуванням судді Тітова М.Ю. в приміщенні суду,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з позовом до ТОВ «ФК «Морган капітал» про визнання договорів припиненими.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 а також заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо квартири.

На обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову зазначала, що 18 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та АКБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав ОСОБА_5 кредитні кошти у розмірі 397 000,00 грн. строком до 18.12.2014 та з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 18.12.2007 між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким вони передали банку в іпотеку квартиру.

8.12.2011 між АКБ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АКБ «УкрСиббанк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, в тому числі і вказаним кредитним договором від 18.12.2007.

16.01.2018 право вимоги за вказаним кредитним договором продано ТОВ «ФК «Морган Капітал».

У березні 2018 вони отримали вимогу від відповідача ТОВ «ФК «Морган Капітал», в якій було зазначено, що у разі непогашення заборгованості за кредитним договором від 18.12.2007 протягом 60 днів з дня її отримання відповідач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1.

Вважала, що договір іпотеки від 18.12.2007 припинив свою дію і відповідач позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки. Відтак, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки до розгляду справи про визнання договорів припиненими на користь позивачів, останні фактично не зможуть реалізувати та виконати рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та, вказуючи на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що висновки суду щодо відмови в задоволенні заяви є помилковими, не відповідають обставинам справи. При постановленні ухвали судом не було досліджено у повному обсязі докази, надані щодо наявного між сторонами спору та підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Суд в оскаржуваній ухвалі не навів жодних мотивів, якими він керувався при постановленні ухвали та не відобразив результатів оцінки доказів з наведення мотивів їх прийняття чи відмови у їх прийнятті.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та суддів Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, з підстав, викладених в ній. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належно. Причин неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 &q?уд;Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову&quро; зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитися з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З матеріалів справи, а саме з копії вимоги ТОВ «ФК «Морган Кепітал» про усунення порушення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 1.03.2018 за вих. № 01032018 вбачається, що між сторонами існує спір.

Представником позивачів - ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було надано довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що 28.09.2018 ТОВ «ФК «Морган Кепітал» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки (ас.ас. 71-72).

Європейський суд з прав людини в справі PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Таким чином, виходячи з характеру заявлених вимог, тієї обставини, що на сьогодні право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем, суд прийшов до помилкового висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги приймаються апеляційним судом, як підстава для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, судом не дотримано вимог процесуального закону.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на праві власності.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на праві власності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 12.11.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: