РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2009 року, від якого 06 березня 2012 року у них народився син ОСОБА_3.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 24 липня 2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 щомісячно в розмірі 500,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття.

З моменту винесення рішення апеляційним судом її доходи значно зменшились. Вона працює в КП «Рівненська обласна клінічна лікарня» РОР та отримує заробітну плату в розмірі 3311 грн., що підтверджується довідкою про доходи. Її заробітна плата на рівні мінімальної і з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини, яка навчається в першому класі, відвідує секцію з боксу, додатково навчається англійській мові, також необхідні кошти для харчування у школі. Коли дитина хворіє вона змушена залишатись з нею вдома, нести витрати на лікування, її доходи в цей період є мінімальними. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. Для навчання в школі купівлі одягу взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає, такі витрати вона несе самостійно. Крім того, дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї. Також збільшився і прожитковий мінімум для дитини.

Відповідач постійно їздить на заробітки до Італії, свої доходи приховує, але має змогу оплачувати аліменти у більшому розмірі. Він сплачує тільки по 500 грн. щомісячно та не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Тому враховуючи вищевикладені обставини, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення повноліття дитиною та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 періодично щомісяця по 1000 грн.

В судове засідання відповідач не зявився, однак подав до суду письмові заперечення на позов у яких просив закрити провадження по справі посилаючись на ті обставини, що позивач, зазначаючи, що вона отримує заробітну плату в розмірі 3311 грн. вводить суд в оману, оскільки згідно довідки про доходи, яку вона додала до позовної заяви, загальна сума доходу за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року становить 54643,63 грн., таким чином, середній дохід за вказаний проміжок часу становить 4503,64 грн., що на 1192,64 грн. більше, ніж зазначено в позові. Крім того, оскільки він позбавлений батьківських прав, позивачка отримала статус матері-одиночки і отримала додатково за останні 12 місяців від держави податкову соціальну пільгу в розмірі 1860 грн. з вересня 2017 року та 1944 грн. з травня 2018 року, а також допомогу дітям матері одиночки в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку з вересня 2017 року по 558 грн., з липня 2018 року по 585 грн. щомісячно. Як матір-одиночка користується пільгами згідно чинного законодавства.

Станом на сьогодні він має мінливий заробіток, постійної роботи по спеціальності немає, працює на різних тимчасових роботах, середньомісячний дохід становить 3500 грн. Він згідний з позивачкою, що потреби дитини значно зросли купівля одягу, взуття, шкільного приладдя, розвиток дитини, її духовних та культурних потреб та інше. На його неодноразові спроби прийняти участь у спілкуванні з сином та у його вихованні позивачка категорично відмовляє.

Однак він, як батько сина ОСОБА_3 з липня 2016 року, крім визначеної судом суми аліментів надсилає більшу суму: за 2016 року сплачено 6800,00 грн. (потрібно було сплатити аліментів в сумі 6000,00 грн.); за 2017 року сплачено 9500,00 грн. (потрібно було сплатити аліментів в сумі 6000,00 грн.); з січня по жовтень 2018 року включно сплачено 9400,00 грн. (потрібно було сплатити аліментів в сумі 5000,00 грн.). Таким чином він намагається підтримати фінансово сина, що буде робити і в подальшому не зважаючи на рішення суду, як йому будуть дозволяти його доходи.

При визначенні суми аліментів просить врахувати його матеріальне становище, його місячний дохід складає 3500,00 грн., що є менше предявленої позивачкою суми 5000,00 грн. Від сплати аліментів він не відмовляється, буде сплачувати аліменти, як сплачував до даного позову, але сплачувати суму більше 1000 грн. не має можливості, так як йому потрібні кошти на харчування, проживання та сплату комунальних послуг.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування додаткових витрат на дитину, а саме для оплати навчання, то з даною позовною вимогою він не згоден, оскільки його дохід не дозволяє йому сплатити додаткові витрати для оплати навчання. А судячи з позовних вимог, місячний дохід позивачки, отримання державної допомоги для дитини, виплату їй соціальної допомоги, інших пільг, позивачка всі грошові видати намагається покласти на відповідача, що є недопустимими, між батьками є рівні права і обовязки щодо сина ОСОБА_3.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 17 травня 2013 року по цивільній справі №569/3142/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 19 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку з дня подачі позову до суду 19 лютого 2013 року.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 24 липня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду від 17 травня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку змінено, зменшивши розмір аліментів з 300 грн. до 100 грн. Виключено з першого абзацу резолютивної частини рішення суду першої інстанції слова «але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обовязковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 1944 гривні.

Враховуючи вищезазначені норми СК України, суд вважає, що в позивача є підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення.

Однак, враховуючи ті обставини, що в судовому навідані позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати саме такий заявлений нею розмір аліментів, та те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач сплачує аліменти, визначені рішенням суду у більшому розмірі, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, який просить до стягнення позивач, та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пунктах 18,19 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Такої ж позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах по справі №6-7706св15 від 13 травня 2015 року та №6-27699ск15 від 09 грудня 2015 року.

Враховуючи ті обставини, що неповнолітній син сторін навчається у першому класі, відвідує секцію з боксу, навчається додатково англійській мові, потребує купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя, журналів та книг, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 періодично щомісяця по 1000 грн. є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.141,180-182,192 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн., зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_6, іпн. аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн., зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_6, іпн. додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично щомісяця по 1000 грн. для оплати навчання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн., зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в розмірі 1409,60 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, іпн..

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн., зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя :