У Х В А Л А

09 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 466/6027/17

провадження № 61-46523ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна, стягнення витрат та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна (квартири), стягнення 30 000,00 грнвитрат на відновлення пошкодженого майна та 15 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 24 лютого 1997 року позивачі є власниками п'ятикімнатної квартири загальною площею 124, 6 кв.м по АДРЕСА_1. Наймачем суміжної комунальної квартири АДРЕСА_2 є відповідач яка, незважаючи на численні судові рішення, не визнає їх право на всі приміщення приватизованої ними квартири. У відсутність позивачів ОСОБА_1 та її син пробили отвір у цегляній стіні, яка розділяє квартири, незаконно проникли до їх житла та тривалий час перешкоджають у проведенні відновлювальних робіт, погрожуючи фізичною розправою та підпалом квартири. Внаслідок таких протиправних дій майну (квартирі) позивачів завдано ушкоджень, що вимагає значних майнових витрат для їх усунення. Позивачі неодноразово звертались до правоохоронних органів з цього приводу, а ОСОБА_1 неодноразово попереджалась про недопустимість такої протиправної поведінки та посягання на власність інших осіб, однак остання й надалі продовжує руйнувати чуже житло і чинить їм перешкоди у володінні та користуванні кваритирою. Посилаючись на те, що відповідач, руйнуючи їх житло, завдає їм моральної та майнової шкоди, просили суд задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 перешкоди у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 6 967,00 грн. витрат, необхідних для відновлення пошкодженого майна. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1762,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є усунення перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна, стягнення 30 000,00 грн витрат для відновлення пошкодженого майна та 15 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує п'ятсотрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Лише посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що справа не є малозначною, оскільки судами не дотримано принципу верховенства права і це стосується її права на житло, гарантованого Конституцією України, не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У конкретній справі суди встановили обставини та надали їм правову оцінку.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року та постанова Апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна, стягнення витрат та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник