ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4854/17

Головуючий у першій інстанції - Пантелієнко В.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/32/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.,

секретар - Поклад Д.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2, відповідачі: Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Попадюк О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2018 року у складі судді Пантелієнка В.Г., повний текст якого складений 11.05.2018 року у м. Ніжин Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державного підприємства «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» про визнання незаконним та скасування наказу № 257-к від 03 листопада 2017 року про припинення трудового договору (контракту), поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 03 листопада 2017 року по день виконання рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вказує, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, які дають власнику підприємства право формувати штат та структуру, не врахував особливість роботи підприємства та його позмінного графіку роботи, а також не дотримався положень ст. 42 КЗпП України. Не з'ясував суд, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці. Не встановлено, чи мав позивач переважне право на залишення на роботі, адже переважне право надається праціникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, які має позивач.

Звертає увагу на те, що має диплом про вищу освіту, 12-річний безперервний стаж роботи на підприємстві, за час роботи ні зауважень, ні доган не отримував, лише премії за сумлінну працю, приймав участь у змаганнях з профмайстерності серед трьох підстанцій ЧМЕМ, також позивач є особою з інвалідністю 3 групи та на утриманні має малолітню дитину.

Висновок суду про те, що на посаді інженера служби підстанцій ПС-330 кВ «Ніжинська» працювала лише одна штатна одиниця і це був позивач, є помилковим, адже на підприємстві разом з позивачем позмінно працювали ще 5 працівників і цей факт залишився поза увагою, в зв'язку з чим не було досліджено, хто саме з працівників мав переважне право на залишення на роботі. Зазначає, що пославшись на ст. 22, ст. 39 Закону України «Про професійна спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 43, ст. 252 КЗпП України суд самостійно надав обгрунтування, вказавши, що в цих нормах закону зміст поняття обгрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, чим порушив норми матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції всебічно дослідив дотримання відповідачем процедури звільнення ОСОБА_2 та обгрунтовано встановив, що таке звільнення було проведено відповідно до вимог КЗпП України.

Вважає обгрунтованим висновок суду про те, що звільнення позивача з займаної посади правомірно відбулося без надання згоди органу первинної профспілкової організації. Звертає увагу на те, що станом на день звільнення позивача, на службі підстанцій працював один інженер 2 категорії - ОСОБА_2, в зв'язку з чим посилання останнього на те, що він мав перевагу перед іншими працівниками, є помилковим.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені ОСОБА_2 підстави для надання йому переважного права перед іншими працівниками залишитись на роботі, в розумінні положень ст.42 КЗпП України, не надавали позивачу такого права, оскільки його посада скорочувалась. Також суд дійшов висновку, що рішення профспілкової організації Чернігівських магістральних електричних мереж про відмову у наданні згоди на звільнення позивача з займаної посади не є обгрунтованим та не містить посилання на правове обгрунтування незаконності звільнення працівника, а відповідно до ст.43 КЗпП України, звільнення ОСОБА_2 з займаної посади відбулось правомірно.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки суд в повному обсязі дослідив обставини справи, перевірив надані сторонами докази та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Встановлено, що 26.05.2017 року Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» виданий наказ № 173 «Про припинення відокремлених підрозділів», а саме з 01.09.2017 року припинена діяльність Відокремленого підрозділу «Чернігівські магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (а. с. 28).

Згідно з наказами Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 26.05.2017 року № 173 «Про припинення відокремлених підрозділів», від 26.05.2017 року № 189-к/оп «Про оптимізацію роботи відокремлених підрозділів» та у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, пов'язаними з оптимізацією роботи відокремленого підрозділу «Центральна електроенергетична система», введення в дію нової організаційної структури, затвердженої наказом ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 15.05.2017 № 171 к/оп, а також на виконання наказів центральної ЕС від 31.05.2017 № 261-к «Про оптимізацію роботи» та від 21.06.2017 № 365-к «Про введення в дію організаційної структури» 01.09.2017 року Відокремленим підрозділом «Чернігівські магістральні електричні мережі» прийнято наказ № 251-к «Про зміни в організації виробництва і праці» (а.с. 7). Цим наказом скорочено ряд посад, серед яких посада інженера ІІ категорії (черговий) Служби підстанцій, ПС-330 кВ «Ніжинська», яку займав ОСОБА_2

07.06.2017 року позивачу було вручено повідомлення про припинення діяльності Відокремленого підрозділу «Чернігівські магістральні електричні мережі» з 01.09.2017 року. Попередження про вивільнення позивач отримав 01.09.2017 року. Також, останньому було надано для ознайомлення перелік вакантних посад, які мались на підприємстві і на які він мав можливість працевлаштуватись (перевестись), проте, він не погодився, зазначивши про це у попередженні про вивільнення (а. с. 35, 36 - 39).

Відповідно до наказу № 257-К від 03 листопада 2017 року ОСОБА_2 був звільнений з посади інженера ІІ категорії (чергового) Служби підстанцій, ПС-330 кВ «Ніжинська» у зв'язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 8).

Витяг з протоколу № 228/51 від 06.10.2017 року засідання первинної профспілкової організації Чернігівських магістральних електричних мереж (а.с. 46) свідчить, що профспілковим органом відмовлено у наданні дозволу на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 з ініціативи власника у зв'язку зі скороченням штату.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір під час реорганізації (ліквідації) може розірвати роботодавець у разі змін в організації виробництва і праці - скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9, зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, упровадження нових форм організації праці, упровадження передових методів, технологій тощо. Цей перелік не є вичерпним. До нього можна додати й удосконалення виробництва чи зменшення обсягу виробництва продукції або перепрофілювання підприємства. Під час реорганізації (крім ліквідації) підприємства попередньо мають визначити організаційну структуру нових підприємств із зазначенням структурних підрозділів, посад і кількості працівників.

Враховуючи обставини справи, з яких слідує, що фактично на підприємстві відбулась реорганізація зі скороченням штату працівників, що стало підставою для розірвання трудового договору з ОСОБА_2, посада якого станом на день звільнення - 03.11.2017 року залишалась одна, яку і він займав, а також беручи до уваги, що відповідач пропонував позивачу перевестись на іншу посаду за його вибором та згодою, проте, останній відмовився, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач, розриваючи трудовий договір, дотримався вимог статті 40 КЗпП України.

Також, є вірним та обґрунтованим висновок суду про те, що переважне право ОСОБА_2 на залишення на роботі перед іншими працівниками, як робітника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю, не порушено.

Так, наказами директора Відокремленого підрозділу «Центральна електроенергетична система «Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 22 серпня 2017 року № 453-к ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а наказом від 14.09.2017 року за № 522-к ОСОБА_9 переведено з посад інженера 2 категорії (чергового) Служби підстанцій, ПС-330 кВ «Ніжинська», за їх заявами, відповідно з 23 серпня 2017 року та з 15 вересня 2017 року згідно з ч. 1 ст. 32 КЗпП України до Відокремленого підрозділу «Центральна електроенергетична система ДП НЕК Укренерго» (а. с. 204, 205, 208, 209, 212, 213, 216, 217, 220, 221).

Тобто, на момент припинення діяльності Відокремленого підрозділу «Чернігівські магістральні електричні мережі» - 01.09.2017 року, працівники, які займали таку ж посаду, як позивач, - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не працювали у цьому підрозділі, оскільки були переведені до іншого Відокремленого підрозділу - «Центральна електроенергетична система ДП НЕК Укренерго». Що стосується працівника ОСОБА_9, то він також був переведений до Відокремленого підрозділу «Центральна електроенергетична система ДП НЕК Укренерго», але з 15.09.2017 року.

З зазначеного виходить, що станом на 01.09.2017 року на посаді інженера 2 категорії (чергового) Служби підстанцій, ПС-330 кВ «Ніжинська» залишались двоє осіб - ОСОБА_9 (стаж роботи на підприємстві станом на 01.09.2017 року становить 13 років 11 місяців 27 днів) і ОСОБА_2 (стаж роботи на підприємстві станом на 01.09.2017 року становить 11 років 10 місяців 08 днів) Так як посада скорочувалась, а позивач не мав переважного права перед ОСОБА_9 на залишення на роботі, оскільки останній мав таку ж високу кваліфікацію, продуктивність праці та вищу освіту, утриманців, то вважати, що відповідачем були порушені права позивача при звільненні, не має правових підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, які стосуються незгоди з висновками суду про те, що зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу щодо звільнення працівника з ініціативи власника Закон України «Про професійна спілки, їх права та гарантії діяльності» та КЗпП України не розкриває, є такими, що до уваги не сприймаються, адже, в протоколі профспілки чітко зазначено, що зауважень до адміністрації не має, порушення законодавства не встановлені і усі зобов'язання стосовно розірвання трудового договору з ініціативи власника, який підлягав вивільненню у зв'язку зі скороченням посад, адміністрацією підприємства були дотримані. А те, що суд не взяв до за основу саме те, що профспілка не надала згоди на звільнення позивача, не свідчить про недотримання відповідачем норм трудового законодавства при вивільненні працівників згідно зі ст. 40 КЗпП України.

Інші доводи скарги також не спростовують правильності висновків суду, а тому, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В звязку з викладеним Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2018 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.12.2018 року.

Головуючий: Судді: