УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/16124/18

Провадження №: 2-п/755/111/18

"12" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Сіренко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва

цивільну справу № 755/16124/18

за заявою адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2,

про перегляд заочного рішення

у цивільній справі № 2-3640/1/2009

за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення суми позики,

учасники справи:

представник заявника - ОСОБА_1,

заявник (відповідач) - ОСОБА_4,

позивач - ОСОБА_3,

У С Т А Н О В И В:

адвокат ОСОБА_1, що діє в інтересах відповідача ОСОБА_4, звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просить суд скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2009 року у цивільній справі №2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу.

Заявлені вимоги мотивує тим, що заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2009 року у цивільній справі №2-3640/1/2009 підлягає скасуванню, оскільки судом не було перевірено дати та не з'ясовані обставини, які мають значення для справи, повідомлень про розгляд даної справи відповідач ОСОБА_4 не отримував, про існування цього заочного рішення не знав. Відповідач ОСОБА_4 був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні, захищати свої інтереси, оскільки з 21.11.2009 до 05.08.2016 знаходився під вартою як підозрюваний та обвинувачений по кримінальному провадженню за п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України. Вважає, що судом порушено норми процесуального права щодо обов'язку суду зупинити провадження у справі до вирішення кримінальної справи, оскільки порушено вимоги п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України щодо обов'язку суду зупинити провадження у справі. В матеріалах справи відсутня розписка відповідача щодо розгляду цивільної справи, так як він не отримував ні копії позовної заяви ні повістки з суду.

У своєму запереченні на заяву про перегляд заочного рішення від 20.11.2018 позивач ОСОБА_3 зазначає, що обставини, на які посилається заявник не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення, оскільки заявник не посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та на докази, що стосуються його заперечень проти заявлених позовних вимог. Крім того, дружина відповідача, яка була присутня в судовому засіданні при розгляді справи №2-3640/1/2009 як вільний слухач пояснила, що відповідач перебуває під вартою, що вказує на обізнаність відповідача про наявність судового спору. Судом направлялись повідомлення про розгляд справи до Київського СУЗО ДДУ з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області. Рішення про відмову в перетині державного кордону було винесено 11.09.2018, що давало змогу відповідачу вже з цього часу звернутись до суду про перегляд заочного рішення. Подана відповідачем заява про перегляд заочного рішення подана ним через те, що він не погоджується із суттю винесеного рішення по справі №2-3640/1/2009.

У судовому засіданні 20.11.2018 представник заявника заявила клопотання про оголошення перерви у зв'язку з необхідністю надання доказів пропущення строків звернення до суду, які встановлено ч. 3 ст. 284 ЦПК України, на що позивач подав заперечення, проте судом постановлено ухвалу про оголошення перерви та, з урахуванням думки сторін, призначено дату судового розгляду - 26.11.2018.

26.11.2018 адвокат ОСОБА_1 подала суду клопотання про поновлення пропущеного строку та заяву про відвід судді Шевченко В.М.

У судовому засіданні 26.11.2018 представник заявника адвокат ОСОБА_1 заявила клопотання про відвід судді Шевченко В.М. за підстав, викладених в ньому.

26.11.2018 визнано відвід необґрунтованим, постановлено ухвалу, передано заяву про відвід для вирішення питання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

28.11.2018 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалою відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача - ОСОБА_1 про відвід судді Шевченко В. М., у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; розгляд справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, проводити в тому ж складі суду.

У судовому засіданні 12.12.2018 представник заявника надала суду докази на підтвердження пропуску процесуального строку стосовно подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25.09.2009 у цивільній справі № 2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, зокрема: копію паспорта ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_4, копію довідки ОСОБА_6 - теща ОСОБА_4, про перебування на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, копію свідоцтва про народження ОСОБА_7, копію свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_7, копію медичної документації ОСОБА_6, копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6, копію аналізів крові ОСОБА_6, та пояснила, що її довіритель після відразу ознайомлення з матеріалами цивільної справи№2-3640/1/2009 поїхав до хворої тещі в м. Торез Донецької області, де доглядав її, а тому не мав змоги вчасно оскаржити заочне рішення суду, а повернувшись в м. Київ звернувся за допомогою до адвоката ОСОБА_1, яка відразу звернулася до суду в інтересах довірителя ОСОБА_4 із заявою, яка є предметом судового розгляду у цій справі.

Представник заявника просила суд поновити пропущений процесуальний строк, що також було підтримано самим заявником.

Стосовно заяви про скасування заочного рішення, адвокат ОСОБА_1 просила задовольнити за підстав, викладених в ній, додатково звернувши увагу на невиконання судом обов'язку щодо зупинення провадження у цивільній справі, оскільки відповідач у справі під час її розгляду знаходився в місцях позбавлення волі та не був обізнаний взагалі щодо наявності цивільної справи, а тому не мав можливості скористатись своїм законним правом та надати пояснення щодо предмету спірних правовідносин. Крім цього, представник відповідача адвокат ОСОБА_1 вказала, що розписку її довіритель ОСОБА_4 не підписував, її оригінал судом досліджено не було, а тому заочне рішення підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_4 підтримав аргументи адвоката ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_3 категорично не погодився із доводами сторони заявника щодо поважності пропущення строку на оскарження заочного рішення, вказав про необґрунтованість та безпідставність поданого клопотання, а докази, надані суду адвокатом ОСОБА_1 на підтвердження хвороби тещі ОСОБА_4, на думку позивача, жодним чином не підтверджують того, що відповідач доглядав за нею. Вказав на маніпуляцію стороною обставин, просив відмовити у задоволенні заяви про поновлення процесуальних строків.

Щодо заяви про скасування заочного рішення, то ОСОБА_3 вказав, що відповідач знав про розгляд справи, його дружина була присутня в першому судовому засіданні, а сам ОСОБА_4 вчиняє такі дії з метою невиконання своїх боргових зобов'язань. Просив суд відмовити в заяві про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення позивача, заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Частиною 4 ст. 284 ЦПК України визначено, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

11.09.2018 р. заступником начальника 1-го відділення в персоналу ВПС «Бориспіль» (термінал «D») старшим лейтенантом ОСОБА_8 прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України ОСОБА_4 (а.с.61-62).

Як встановлено судом, заочне рішення від 25.12.2009 по справі №2-3640/1/2009 ОСОБА_4 отримав 19.09.2018, що підтверджується його власноручною розпискою, наявною у матеріалах справи; 21.09.2018 ознайомився з матеріалами справи № 2-3640/1/2009 в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Сергієнка, 3.

При розгляді судом питання щодо поновлення строку на оскарження заочного рішення суд врахував зокрема таке.

Відповідач ОСОБА_4 дізнався про наявне заочне рішення від 25.12.2009 лише 11.09.2018 при перетині державного кордону, а копію судового рішення отримав 19.11.2018, із заявою про оскарження заочного рішення звернувся до суду 22.10.2018, тобто із пропуском строку, встановленого ч. 3 ст. 284 ЦПК України. Суд відхиляє доводи сторони заявника стосовно неможливості оскаржити заочне рішення у встановлені процесуальним законодавством строки через догляд за хворою тещею з огляду на відсутність належних доказів саме щодо цієї обставинами, тобто надані адвокатом ОСОБА_1 докази - копія паспорта ОСОБА_5, копія довідки ОСОБА_6, про перебування на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, копія свідоцтва про народження ОСОБА_7, копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_7, копія медичної документації ОСОБА_6, копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6, копія аналізів крові ОСОБА_6 (а.с. 121-131), жодним чином не підтверджують догляд ОСОБА_4 за ОСОБА_6 в період її хвороби, як і відсутність відповідача в м. Києві у відповідний період.

Надані суду докази - копія паспорта ОСОБА_5, копія довідки ОСОБА_6, про перебування на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, копія свідоцтва про народження ОСОБА_7, копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_7, копія медичної документації ОСОБА_6, копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6, копія аналізів крові ОСОБА_6 не містять інформацію щодо предмета доказування, а тому визнаються судом неналежними. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України).

Водночас судом встановлено, що договір про надання правової допомоги № 15-20/10/2018 АБ укладено між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20.10.2018, заява про оскарження заочного рішення подана до суду 22.10.2018 саме адвокатом ОСОБА_1, а тому саме цю обставину суд приймає до уваги як поважну причину пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2009 по справі №2-3640/1/2009.

За наслідком розгляду заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу суд прийшов таких висновків.

У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначає, що відповідачу не було відомо про розгляд справи №2-3640/1/2009 та винесене за результатами її розгляду рішення, оскільки він не повідомлявся про розгляд справи належним чином і не отримував копії заочного рішення по такій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2009 Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_4 було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.63).

10.12.2009 Дніпровським районним судом м. Києва Київському СІЗО Державного Департаменту України з питань виконання покарання в м. Києві та Київській області було направлено копію позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, яку було доручено вручити під розписку обвинуваченому ОСОБА_4 (а.с.64).

Однак, в матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення ОСОБА_4 поштових відправлень з Дніпровського районного суду м. Києва по справі №2-3640/1/2009.

Крім того, листом Київського слідчого ізолятору від 04.01.2010 Дніпровському районному суду м. Києва було повернуто без виконання копію позовної заяви про стягнення боргу та копію розписки відносно ОСОБА_4, так як станом на 30.12.2009 по обліковим даним картотеки Київського СІЗО не рахується (а.с.29).

Цей факт свідчить про те, що направлена судом 10.12.2009 Київському СІЗО Державного Департаменту України з питань виконання покарання в м. Києві та Київській області копія позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, яку було доручено вручити під розписку обвинуваченому ОСОБА_4, останньому вручена не була.

Як вбачається з довідки, виданої слідчим СВ Броварського МВ ГУМВС України в Київській області, Броварським МВ ГУМВС України в Київській області порушена кримінальна справа відносно ОСОБА_4 за № 07-5526, якому обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а.с.65).

Згідно довідки, виданої Броварським міськрайонним судом Київської області, в період з 21.11.2009 по 05.08.2016 ОСОБА_4 безперервно перебував під вартою як підозрюваний та обвинувачений за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України (а.с.66).

Згідно відповіді Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» від 30.10.2018 ОСОБА_4 утримувався в Чернігівському СІЗО з 01.12.2009, як особа, яка підозрювалась у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирався слідчим суддею Броварського м/с, рахувався за слідчим відділом Броварського відділу поліції. З 09.12.2009 по 18.12.2009 перебував в СІЗО Києва, з 20.01.10, перерахований за слідчим управлінням Київської області. 21.01.2010 вибув в Броварський відділ поліції для проведення слідчих дій, 30.01.2010 повернувся. З 19.02.2010 по 30.01.2010 перебував в СІЗО Києва. 10.03.2010 вибув в Броварський відділ поліції для проведення слідчих дій, 18.03.2010 повернувся. З 19.03.2010 по 30.03.2010 перебував в СІЗО Києва та з того часу рахувався за апеляційним судом Київської області. 19.04.2010 вибув в СІЗО Києва (а.с.82).

Суд не приймає до уваги твердження позивача про обізнаність відповідача про розглядом справи №2-3640/1/2009 через свою дружину, що була присутня при розгляді справи №2-3640/1/2009 як вільний слухач, та яка повідомила суд про його перебування під вартою, оскільки така особа не є учасником справи №2-3640/1/2009, а підтверджень щодо передачі нею інформації відповідачу про розгляд справи №2-3640/1/2009 позивачем не надано.

З огляду на вищевикладене вбачається, що на час розгляду справи №2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу відповідач ОСОБА_4 перебував під вартою та не був обізнаним про існування такої справи.

Згідно з ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаного положення чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за одночасною сукупністю двох умов: 1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити; 2) докази, на які посилається заявник, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не з'явився в судове засідання на розгляд справи №2-3640/1/2009 та не повідомив про причини неявки, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, таким чином стороною заявника доведено поважність причини неявки в судове засідання відповідача.

Водночас встановлення поважності причин неявки в судове засідання не може бути достатньою підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має надати суду докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, за умови, якби надані заявником докази стосовно скасування заочного рішення були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вище наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Стороною відповідача не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи №2-3640/1/2009.

Судом відхилено аргумент адвоката ОСОБА_1 стосовно непідписання її довірителем ОСОБА_4 розписки про боргові зобов'язання останнього перед ОСОБА_9, оскільки копія розписки, яка долучена до матеріалів справи, містить підпис відповідача, а сам ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що написав цю розписку, проте на один день задля досягнення певних домовленостей із ОСОБА_3, а самі кошти були повернуті позивачу під час перебування відповідача під вартою, проте докази щодо повернення коштів відсутні.

Таким чином, ОСОБА_4 спростував пояснення свого адвоката ОСОБА_1 стосовно непідписання ним боргової розписки, докази повернення суду не надав за їх відсутністю, а обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню ( 1 ч. ст. 82 ЦПК України).

Крім цього, матеріалами справи не підтверджуються доводи адвоката ОСОБА_1 стосовно недослідження розписки судом, як і доводи відповідача про одноденний строк її дії (а.с. 5).

Таким чином, стороною відповідача не зазначено докази, які не були досліджені судом і мають істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов'язковою умовою скасування заочного рішення згідно із приписами статті 288 ЦПК України, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Частинами першою та другою ст. 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Яке передбачено положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У результаті розгляду клопотання про поновлення процесуального строку та заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, з урахуванням пояснень учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку про поважність причин пропущення процесуального строку на оскарження заочного рішення, а також неявки в судове засідання відповідача, та недоведеність стороною відповідача обставин, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки скасування заочного рішення неможливе на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми і допустимими доказами у справі, а в даному аспекті жодного доказу на підтвердження

наведених представником заявника та самим заявником обставин щодо скасування заочного рішення суду не надано.

Частиною 3ст. 287 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

За підстав, наведених вище, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення

Суд роз'яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України (ч. 4 ст. 284 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 258-261, 287, 288 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, яке подано адвокатом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4, стосовно подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25.09.2009 у цивільній справі № 2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити.

Поновити пропущений процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25.09.2009 у цивільній справі № 2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Заяву адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 2-3640/1/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - залишити без задоволення.

Суд роз'яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту - 13.12.2018.

Суддя В. Шевченко