ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2825/18 Справа № 191/1725/17 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
УХВАЛА

12 грудня 2018 року

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Лаченкова О.В., ознайомившись з клопотанням ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Лівінська Людмила Миколаївна про визнання договору дарування недійсним та визнання недійсним рішення про реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Лівінська Людмила Миколаївна про визнання договору дарування недійсним та визнання недійсним рішення про реєстрацію права власності.

10 грудня 2018 року до канцелярії Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом заборони відчужувати частки будинку АДРЕСА_1, до винесення рішення по справі.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом, заборони відчужувати частки будинку АДРЕСА_1, до винесення рішення по справі.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в клопотанні не вказано причини забезпечення позову, не обґрунтовано належним чином необхідність вжиття заходів забезпечення позову, не надано докази про вартість майна, як і не наведено і не надано доказів в обґрунтування доводів про те, що невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом, заборони відчужувати частки будинку АДРЕСА_1, проте які саме частки будинку АДРЕСА_1 в клопотанні не зазначено.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог не встановлено, тому в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Лівінська Людмила Миколаївна про визнання договору дарування недійсним та визнання недійсним рішення про реєстрацію права власності - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О.В.Лаченкова