Справа № 127/4903/18
Провадження 2/127/846/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок того, що відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, позивач була змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року по справі № 2-1483/08, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитиною, починаючи стягнення з 04.02.2008 року. Позивач також зазначає, що на сьогоднішній день, відповідно до чинного законодавства, встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року складає 1860,00 гривень, тобто кожен з батьків мав би надати своїй дитині як мінімум 930,00 гривень що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільної додаткової допомоги як батько дитини не надає, участі у додаткових витратах на утримання дитини не бере, вихованням дитини не займається та не цікавиться, коштів на всебічний розвиток також надавати не бажає.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про зміну способу та розміру аліментів на утримання дитини, шляхом стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 19.03.2018 року було отримано копію ухвали суду від 13.03.2018 року та копію позовної заяви із доданими до неї документами. (а.с. 35)

Від відповідача судом було отримано 02.04.2018 року, у строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив про свою згоду сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 930, 00 гривень, щомісяця, оскільки має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей. Також зазначив, що має пільги для ветеранів війни - учасників бойових дій та його середній дохід складає 6 000,00 гривень на місяць, і у разі стягнення аліментів у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) з його доходу буде відраховано 1 500,00 гривень, а тому 4 500,00 гривень буде недостатньо для утримання його непрацюючої дружини та двох малолітніх дітей. В той же час, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів.

Позивачемвідповідь на відзив надано не було.

06.04.2018 року представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 18.04.2018 року у задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 230900, виданим 06.01.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4, актовий запис № 42. (а.с. 10)

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 042258, виданим 29.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 29.09.2008 року, актовий запис № 1142. (а.с. 11)

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року по справі № 2-1483/08, яке набрало законної сили 23.05.2008 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300,00 гривень щомісячно, починаючи з 04.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 12, 14)

Згідно з свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 164097, виданим 21.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 21.07.2015 року, актовий запис № 1775. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5. (а.с. 13)

Згідно з свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 138330, виданим 04.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 04.10.2013 року уклав шлюб із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис № 2700. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4. (а.с. 47)

Судом встановлено, що на утриманні відповідача перебувають ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 48-49)

Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «Бетон-Центр», у період з 18.04.2017 року по 30.11.2017 року загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_2, який працює у товаристві на посаді машиніста дробильно-навант. агрегату, складає 50 204, 59 гривень. (а.с. 21)

Згідно з довідкою № 561 від 27.03.2018 року, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, громадянка ОСОБА_9 перебуває на обліку та отримує допомогу при народженні дитини з 01.08.2017 року по 31.07.2020 року. (а.с. 50)

Згідно з посвідченням учасника бойових дій серії УБД № 061585 від 05.04.2016 року, ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. (а.с. 51)

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до довідки № 982 від 23.02.2018 року, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання», син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 16)

З позовної заяви вбачається, що позивачем, з якою проживає дитина, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька дитини. Тому, повідомлення відповідача про можливість сплати ним аліментів саме в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути враховане судом при визначенні способу стягнення аліментів.

Також, з довідки № 982 від 23.02.2018 року, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання», вбачаться наявність у позивача на утриманні ще однієї малолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8. (а.с. 16)

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 29.09.2008 року, мають спільного сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матірю позивачем по справі. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року по справі № 2-1483/08, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300, 00 гривень щомісячно, починаючи з 04.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом враховано:наявність у відповідача на його утриманні ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу; відсутність у платника аліментів непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; отримання дружиною відповідача допомоги при народженні дитини до 31.07.2020 року; наявність у відповідача пільг як ветерана війни - учасника бойових дій. Судом прийнято до уваги наявність у позивача на її утриманні ще однієї малолітньої дитини від другого шлюбу. Також, судом прийнято до уваги, що відповідач має регулярний дохід, матеріальне становище його покращилось (на час ухвалення первісного рішення про стягнення аліментів відповідач був безробітним), особа є працездатною.

Також, при визначені розміру аліментів судом враховано, що дружина відповідача ОСОБА_9 потребує матеріальної допомоги свого чоловіка ОСОБА_2, має право на утримання від нього як батька їх малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 75 та ч. 2 ст. 84 СК України.

Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Судом враховано прожитковий мінімум для дітей, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік».

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Отже, в даному випадку, розмір аліментів, визначених Ленінським районним судом м. Вінниці 12.05.2008 року, з урахуванням того, що батьки мають рівні обовязки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, на сьогоднішній день не може забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини навіть на мінімальному рівні.

Судом прийнято до уваги, що позивач просить змінити розмір аліментів через зміни в законодавстві України, а не через покращення матеріального становища відповідача.

17.05.2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким встановлено новий мінімальний рівень аліментів.

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 192 ЦПК України, прийняття Верховною Радою України рішення щодо внесення змін до законодавства в частині встановлення нового мінімального рівня аліментів слід розглядати тим випадком, що дозволяє звернутися до суду щодо зміни їх розміру.

Тому твердження відповідача про відсутність підстав у позивача для звернення до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів є безпідставними.

Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом також прийнятодо уваги, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Учасниками справи не повідомлено суд про неможливість самостійно надати докази. Кожна особа, у відповідності до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 13 та ч. 7 ст. 81 ЦПК України.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, врівноважуючи позиції сторін, законодавець обмежує максимально можливий розмір аліментів для дитини 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд не вправі визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в наявності підстав для зміни способу та розміру стягнення аліментів, встановленого рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року по справі № 2-1483/08, оскільки відповідач зобовязаний та може надавати щомісячне утримання дитини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше ніж 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року.

Тому, вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача в більшому розмірі з дня звернення з позовом до суду не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими.

Згідно з ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов'язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд звертає уваги сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», керуючись ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правничу допомогу.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що у звязку із зверненням до суду з даним позовом, позивач сплатила адвокату ОСОБА_11 на підставі договору про надання правової допомоги від 26.02.2018 року - 2500,00 гривень, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії АКАА № 405536 від 26.02.2018 року, наданою разом із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якій зазначено детальний опис робіт (наданих послуг). (а.с. 37-42)

Згідно з Єдиним реєстром адвокатів України, ОСОБА_11 є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 630, виданим 26.01.2009 року.

Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат.

Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 2 500, 00 гривень та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 1 666, 75 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (66, 67 %). Решту витрат на правничу допомогу в сумі 833, 25 гривень залишити за позивачем.

Доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 2 000, 00 гривень, зазначених у відзиві, суду не надано.

Щодо витрат відповідача на надсилання відзиву позивачеві поштовим відправленням в сумі 30, 00 гривень, то дані витрати не відносяться до судових витрат в розумінні ст. 133 ЦПК України, а тому не підлягають розподілу між сторонами в порядку, визначеному ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Крім того, такий розмір витрат відповідачем не підтверджено. З квитанції від 30.03.2018 року вбачається оплата в сумі 21, 50 гривень.

Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення (а.с. 8), керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення за виконавчим листом, виданим 23.05.2008 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року по справі № 2-1483/08, слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ст. 179, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 192 СК України, ст. 15 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133-137, 141, 174, 258, 259, 263-265, 267, 274, 275, 278, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300, 00 гривень щомісячно, починаючи з 04.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частку від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення за виконавчим листом, виданим 23.05.2008 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.05.2008 року по справі № 2-1483/08, припинити станом на день набрання чинності даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1 666, 75 гривень.

Витрат на правничу допомогу в сумі 833, 25 гривень залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, вул. Грушевського, буд 15.

Суддя: