КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/1601/14 Головуючий у І інстанції - Грегуль О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/659/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

встановив:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року задоволено позов ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення і зазначеними судовими рішеннями постановлено зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_4 у дану квартиру.

На підставі зазначеного судового рішення, був виданий виконавчий лист.

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що вона у зазначеній квартирі не проживає, а в квартирі проживає ОСОБА_3, тому, останній має бути боржником.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року, у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що жодної кореспонденції пов'язаної із розглядом справи ОСОБА_2 від суду не отримувала, відповідно і жодних доказів в матеріалах справи немає.

Як вбачається із заяви поданої ОСОБА_2 до суду. В прохальній частині заявник просила суд виключно вирішити питання щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником. Прохання щодо розгляду справи за її відсутності подана заява не містить.

Зазначає, що для повного та всебічного розгляду справи, суду необхідно витребувати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження. Оскільки судом не було забезпечено процесуального права ОСОБА_2 на участь в судовому засіданні, то відповідно остання поміж іншим була позбавлена можливості звернутись до суду із клопотанням про витребування доказів, а саме - матеріалів виконавчого провадження.

На апеляційну скаргу ОСОБА_4 подав відзив, який обґрунтовував тим, що відповідачем помилково застосовано норми процесуального права, що передбачають заміну сторони виконавчого провадження.

Так, у своїй заяві, ОСОБА_2 просить замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником, посилаючись на вимоги ст.442 ЦПК України, яка передбачає можливість заміни сторони виконавчого провадження, у разі її вибуття, її правонаступником.

Однак, відповідач помилково вважає, що вона вибула як сторона виконавчого провадження. В той же час, в розумінні ст.55 ЦПК України, а також системного аналізу норм ЦК України, правонаступництво відносно фізичної особи виникає внаслідок смерті фізичної особи або заміни такої особи на підставі договору, наприклад заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні.

На час подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження, підстави для правонаступництва, передбачені законодавством були відсутні і заявником не доведені.

Вважає, що судом першої інстанції було правомірно і обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2, оскільки разом з поданням заяви про заміну сторони виконавчого провадження не були подані докази, які доводять її вимоги.

Просив, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано, а судом не здобуто конкретних правових доказів, що ОСОБА_3 є правонаступником ОСОБА_2

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження на її правонаступника.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 є правонаступником ОСОБА_2

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 09 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко