справа № 569/4841/16-ц
провадження № 2/570/74/2018
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.П.Могили, 24/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна,

в с т а н о в и в:

покликаючись на відсутність порозуміння між сторонами у сімейному житті та при поділі спільного майна подружжя, позивач у поданій до суду 19 квітня 2016 року заяві просить шлюб сторін розірвати та виділити їй 95 тис. грн. як частку у спільному майні.

23 квітня 2018 року позивачем подана заява про відмову від позову та скасування заходів забезпечення позовуу зв'язку із мирним врегулюваням спору.

Сторін належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві позивач просить клопотання розглянути у їх відсутність. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу заяви, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути дане питання за відсутності вказаних осіб та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оглянувши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом /п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України/.

Оскільки відмова від позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, вважає, що заява, яка подана та підписана позивачем, підлягає задоволенню, а тому відмова від позову може бути прийнята судом із закриттям провадження у справі.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у такому випадкуповторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Судовий збір позивачу не повертається, оскільки відповідачем позовні вимоги не задоволені. Згідно п.5 ст.142 ЦК України у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Щодо скасування заходів забезпечення позову, то 13 червня 2016 року винесена ухвала про забезпечення даного позову.

В цивільно-процесуальному праві забезпечення позову - це вжиття судом, у провадження якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може продати, приховати, знищити майно, знецінити його, тощо, і гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що по справі мав місце спір з приводу вказаного автомобіля. Вжиті заходи забезпечення позову не припинили права власності на майно, а лише обмежили власника в частині відчуження та стали гарантією реальності виконання можливого рішення суду. Таким чином, між сторонами дійсно існував спір, відчуження майна до закінчення судового розгляду справи могло призвести до утруднення його виконання, відтак, були всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, унеможливити виконання рішення суду у випадку його винесення на користь позивача.

Враховуючи той факт, що сторони на даний час мирно врегулювали правові відносини, тому відпала необхідність в арешті вказанного майна і клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, керуючись ч.2 ст.255 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

прийняти відмову позивача від позову.

Закрити провадження по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Зняти арешт із автомобіля "Volkswagen Bora" /2002 р. випуску/, який зареєстрований за ОСОБА_2 /РНКНОП /, накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2016 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.