Справа №752/2920/18
Провадження по справі № 2-з/752/58/18
У Х В А Л А

05.04.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.,

при секретарі Мархотко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

04.04.2018 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

З метою забезпечення позову просить постановити ухвалу, якою накласти арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 71,60 кв.м., жилою площею 39,00 кв.м., що належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви зазначає, що 01 листопада 2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняв у виді безвідсоткової позики грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США. Згідно договору позики, відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти мсто роком до 31 грудня 2017 року.

23 листопада 2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняв у виді безвідсоткової позики грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США. Згідно договору позики, відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти мсто роком до 29 листопада 2017 року.

Однак, взятих на себе зобов'язань за договором позики відповідач не виконала та отримані грошові кошти у встановлений умовами договору позики строк, позивачу не повернула.

Позивач вважає, за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищезазначену квартиру до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Враховуючи вищевикладене, просив заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника)

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги предмет позову, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову, та невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Накласти арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 71,60 кв.м., жилою площею 39,00 кв.м., що належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копії ухвали для виконання направити до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а також учасникам справи для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя