Справа № 182/2829/16-ц
Провадження № 2/0182/1039/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

Спочатку позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 584248 належав автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року випуску, який згодом був проданий.

Вказаний автомобіль позивач надавав у користування своєму приятелю ОСОБА_5

12 квітня 2015 року приблизно о 22:00 год. відповідач ОСОБА_2 знаходячись в стані алкогольного сп'яніння проникла до гаражу свого колишнього чоловіка ОСОБА_5, розташованого по вул. Нова, буд. 19-Б в м. Нікополі Дніпропетровської області та пошкодила належний позивачу транспортний засіб, чим спричинила йому матеріальні збитки.

З цього приводу позивач звернувся з відповідною заявою до Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області та по даному факту було проведено перевірку за результатами якої позивачу було роз'яснено порядок звернення до суду з вимогами про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства.

Згодом, 13 лютого 2018 року позивач уточнив свої позовні вимоги залучивши в якості відповідача ОСОБА_4, який в судовому засіданні 19 жовтня 2017 року перебуваючи в статусі свідка зізнався, що саме він пошкодив належний позивачу автомобіль. (а.с. 50-51)

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 289/1 від 05 травня 2016 року розмір матеріального збитку завданого позивачу, внаслідок пошкодження автомобіля складає 8 266,20 грн.

Враховуючи те, що відповідачі добровільно відмовляються відшкодувати завдану матеріальну шкоду, позивач просить суд стягнути її в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в розмірі 8 266,30 грн., оскільки саме така сума була необхідна для відновлення автомобіля, витрати за проведення дослідження автотоварознавчого дослідження в сумі 450,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила та в своєму спільному з ОСОБА_4 відзиві зазначили, що спірний автомобіль був придбаний їх родиною приблизно у 2014 році у період її перебування в шлюбі з ОСОБА_5 Однак на той час, в них не склалися подружні стосунки та постало питання про поділ спільного майна. Тому її чоловік ОСОБА_5 оформив право власності на даний автомобіль на ім'я своєї доньки ОСОБА_6, яка в подальшому продала його позивачу ОСОБА_3

На думку відповідача ОСОБА_2 всі ці угоди мали фіктивний характер, а вказаний автомобіль завжди знаходився у користуванні її чоловіка ОСОБА_5

У зв'язку з наведеними обставини вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Також зазначає, що сума завданої матеріальної шкоди значно завищена та не відповідає дійсності.

Враховуючи наведені обставини просили суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог.

Під час судового засідання представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 05 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 підтримала все викладене у відзиві та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши сторони, опитавши свідків, дослідивши усі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 584248 належав автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року випуску номер шасі (кузова, рами) WV2ZZZ70ZVH027611 (а.с.9).

Вказаний автомобіль позивач надавав у користування своєму приятелю ОСОБА_5, який не оспорював даний факт під час його опитування в якості свідка в судовому засіданні 19 жовтня 2017 року.

12 квітня 2015 року приблизно о 22:00 год. відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 пройшли до гаражу ОСОБА_5, розташованого по вул. Нова, буд. 19-Б в м. Нікополі Дніпропетровської області де на той час знаходився належний позивачу автомобіль та пошкодила його, спричинивши матеріальні збитки.

З цього приводу, 13 квітня 2015 року позивач звернувся з відповідною заявою до Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області, яку було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 5207 від 13 квітня 2015 року.

По даному факту лейтенантом міліції Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 було проведено перевірку за результатами якої 27 квітня 2015 року складено висновок в якому позивачу було роз'яснено порядок звернення до суду з вимогами про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства (а.с. 16).

Під час судового засідання 19 жовтня 2017 року судом в якості свідка був опитаний ОСОБА_4, що доводиться сином відповідачу ОСОБА_2 та який суду пояснив, що через образу на батька, зайшов до гаражу та навмисного пошкодив належний позивачу автомобіль, яким користувався його батько, тобто фактично зізнався у скоєнні даного правопорушення.

Сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року випуску складає 8266,20 грн. Дані обставини підтверджуються висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 289/1 від 05 травня 2016 року та додатком № 1 до висновку спеціаліста № 289/1 від 05 травня 2016 року (калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля) (а.с.57-59).

Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 щодо завищеної суми завданої матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин останньою суду надано не було.

Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що спірний автомобіль фактично перебуває у користуванні її колишнього чоловіка ОСОБА_5, оскільки зазначені обставини не спростовують факту заподіяння матеріальної шкоди власнику транспортного засобу, а саме позивачу ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розпорядилися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позов може бути предявлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обовязки (стаття 50 ЦПК України)

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення відповідачів й обґрунтування позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Дану позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Таким чином пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умовами, що дії останньої були неправомірними.

Суд звертає увагу, що під час судового засідання 19 жовтня 2017 року ОСОБА_4, який на той час допитувався судом як свідок, визнав факт скоєння ним правопорушення та пошкодження ним одноособово належного позивачу автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Отже, суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди з боку відповідача ОСОБА_4 на суму 8 266, 20 грн. (вісім тисяч двісті шістдесят шість грн. 20 коп.), а тому вважає доцільним стягнути дану суму з ОСОБА_4 на користь позивача. Також з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 витрати пов'язані з визначенням вартості пошкодження транспортного засобу в сумі 450,00 грн. (а.с.60).

За таких обставин, суд вважає за необхідним відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_3 сумі 580,00 грн. (пятсот вісімдесят грн. 00 коп.)

Керуючись ст.ст. 4,12,13,76,81,89,213,263-265,268 ЦПК України, 1166 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 266,00 грн. (вісім тисяч двісті шістдесят шість грн. 00 коп.), витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 450,00 грн. (чотириста п'ятдесят грн.), а разом до стягнення 8 716,00 грн. (вісім тисяч сімсот шістнадцять грн. 00 коп.).

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 580,00 грн. (пятсот вісімдесят грн. 00 коп.)

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя: ОСОБА_8