Справа № 496/548/18
Провадження № 2/496/704/18
У Х В А Л А

26 квітня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Полубок Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву позивача про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, визнання недійсною та скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на садовий будинок (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 10) загальною площею 81,7 км.м., за адресою: с. Нерубайське, «Гідробудівельник» садове товариство, вулиця Лінія пята, буд.17 (стара адреса Лінія №10 ділянка №349).

Свої вимоги мотивує тим, що садовий будинок (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 10) загальною площею 81,7 км.м., за адресою: с. Нерубайське, «Гідробудівельник» садове товариство, вулиця Лінія пята, буд.17 (стара адреса Лінія №10 ділянка №349) належить відповідачці ОСОБА_2 на праві власності, зареєстрованому з грубими порушеннями права власності позивача на земельну ділянку та збудований на цій земельній ділянці літній садовий будинок, що насправді належить йому, а також, що існує велика вірогідність відчуження садового будинку відповідачкою ОСОБА_2 У звязку з чим позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, нерухоме майно, на яке просить накласти арешт заявник, вид пропонованого забезпечення позову, вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник, посилався, що садовий будинок (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 10) загальною площею 81,7 км.м., за адресою: с. Нерубайське, «Гідробудівельник» садове товариство, вулиця Лінія пята, буд.17 (стара адреса Лінія №10 ділянка №349) належить відповідачці ОСОБА_2 на праві власності.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта нерухомого майна, вбачається що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.05.2016 року власником садового будинку за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Нерубайське, «Гідробудівельник» садове товариство, вулиця Лінія пята, буд.17, в частині 1/1 належить ОСОБА_2

При цьому, із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається про потенційну можливість відповідачки відчужувати належне їй майно.

Крім того до заяви, не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_2 має намір або намагається відчужити (продати) вище зазначене майно, або вчинити з вказаним майном будь-які інші дії.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а також не надання заявником (позивачем за позовом) доказів, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_2 дій із реалізації майна чи підготовки до такої реалізації, суд дійшов висновку про відсутність, станом на час розгляду вказаної заяви, правових підстав для забезпечення позову у вказаній справі.

Тому відсутність зазначених відомостей у заяві позивача позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вище зазначене майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3