Справа № 350/1166/18
Провадження № 22-ц/4808/307/18
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області про встановлення факту реєстрації шлюбу та факту народження дитини з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року, ухваленого суддею Максимівим І.В.,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року заявники звернулася до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та народження дітей на тимчасово окупованій території та просили встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного 18 липня 2015 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, місце народження: м. Севастополь, АР Крим та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, місце народження: с. Перове Сімферопольського району Кримської області, АР Крим у відділі запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя, Автономна Республіка Крим, про що зроблено актовий запис №473 від 18 липня 2015 року. Встановити факти народження дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: м. Севастополь, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: м. Севастополь, батьки ОСОБА_2, ОСОБА_1; допустити негайне виконання рішення по справі.

Заяву заявники обґрунтували тим, що 18 липня 2015 року уклали шлюб, про що відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя зроблено актовий запис № 473 від 18 липня 2015 року, після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини - ОСОБА_2. З цього часу проживають разом як чоловік і дружина, ведуть спільний побут. Вказані документи було видано на окупованій території АР Крим, тому вони вважаються недійсними на території України. Крім того, від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у пологовому будинку № 2 міської лікарні № 5 «Центр охорони здоров'я матері та дитини» м.Севастополя, у них народилася двійня - син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4, на підставі чого видано свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2.

Отримати свідоцтва про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України неможливо, оскільки факт народження дітей відбувся на тимчасово окупованій території України.

Заявники вважають себе громадянами України, хоча окупаційна влада Російської Федерації визнала їх своїми громадянами, тому вважають, що мають право на поновлення актових записів згідно законодавства України, що є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Судом у якості винятку не може застосовуватися норма, яка викладена у ч.3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» про недійсність до таких дій та документів як реєстрація шлюбу та народження дитини.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року заяву задоволено частково. Встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Севастополі Україна у громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Севастополь Україна, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, неодруженої, та у громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с. Перове Сімферопольського району АР Крим Україна, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, неодруженого, дітей чоловічої та жіночої статті - сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 В іншій частині заяви відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати в частині відмови у встановленні факту реєстрації шлюбу та ухвалити нове про задоволення вимог.

Апелянт у скарзі зазначає, що суд першої інстанції не застосував норми права, які підлягали застосуванню, не спростував посилання заявників на Постанову ВССУ від 08 вересня 2017 року в частині обов'язкового застосування у рішеннях місцевих та апеляційних судах практики ЄСПЛ.

Суд першої інстанції не врахував, що у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Судом не може застосуватися норма, викладена у ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» про недійсність до таких дій та документів як реєстрація шлюбу та народження дитини. Суд у рішенні не мотивував відхилення застосування «намібійських винятків», хоча про це зазначали у поданій заяві.

Практика розгляду заяв про встановлення фактів, які виникли на тимчасово окупованих територіях України роз'яснена інформаційним листом ВССУ від 04 лютого 2016 року, де наголошено, що недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Тому суд, даючи оцінку наданим доказам реєстрації шлюбу повинен був у якості винятку прийняти до уваги надані докази та встановити факт події - укладення шлюбу на тимчасово окупованій території України, а не визнавати документи про укладення шлюбу недійсними.

Щодо рекомендації суду зареєструвати новий шлюб апелянт зазначає, що реєстрація нового шлюбу буде недійсна згідно ст. ст. 38, 39 СК України, виховання та релігійні погляди не дозволяють мати дитину зачату та народжену до дати реєстрації шлюбу, а наявність новонароджених дітей створює труднощі із візитом обох батьків до органів РАЦС на контрольовану територію України для реєстрації шлюбу.

Суд повинен був врахувати, що відмовляючи у відновленні актових записів, відділ реєстрації актових записів рекомендував для встановлення фактів звернутися до суду.

Не погоджується з висновками суду стосовно громадянства, оскільки згідно п.4 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації, не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Законодавча невизначеність, що виникла в результаті окупації території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації, не може бути підставою для обмеження громадян України у праві на шлюб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи заяву частково суд першої інстанції виходив з того, що копія свідоцтва про шлюб є недійсною і не створює будь-яких правових наслідків, а заявники не довели поважності причин неможливості проведення ними реєстрації шлюбу на території України, де для них створені умови щодо реалізації права на шлюб. Факт шлюбу між сторонами не встановлений, а в медичних довідках зазначено тільки ім'я заявниці - матері дітей, а також те, що у своїй заяві ОСОБА_1 фактично визнає себе батьком дітей, що також підтверджується і заявницею ОСОБА_2, тому суд вважав за необхідне встановити тільки факт народження дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.п. 4,7 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: реєстрації шлюбу; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України передбачено право про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України та встановлення факту смерті особи на цій території.

Колегія суддів вважає, що відсутність у даний час особливостей провадження у справах про встановлення реєстрації шлюбу, не може бути законною підставою для позбавлення осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України, також встановлення факту реєстрації шлюбу за наявності відповідних доказів та норм, передбачених ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207.

Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що на підтвердження факту укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбу, заявники надали копію свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3, виданого відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя Російської Федерації від 18 липня 2015 року та довідку про укладення шлюбу № 369 від 10 серпня 2017 року.

На підтвердження факту народження дітей: сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 видано медичні свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження дітей, видані 11 липня 2017 року НОМЕР_4, НОМЕР_5, де батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно довідки в.о. начальника Чаплинського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у поновленні актового запису про шлюбу та державній реєстрації народження дітей (а.с. 24).

Рішення суду першої інстанції оскаржується тільки в частині відмови визнання факту реєстрації шлюбу заявників на тимчасово окупованій території.

Згідно ч.ч.1-2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.ч.1-2 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940 - для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Як передбачено ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, свідоцтво про шлюб видане 18 липня 2015 року відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя є недійсним на території України і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до пояснень Чаплинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області заявникам відмовлено у поновленні актового запису про державну реєстрацію шлюбу та реєстрації дитини у зв'язку із недійсністю поданих документів відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Вважають, що єдиною підставою для відновлення прав заявників є рішення про встановлення факту, що має юридичне значення у судовому порядку. Таке відновлення прав буде сприяти інтересам держави.

Згідно Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96).

За змістом ст. ст. 2,17,18 ЗУ Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внаслідок збройної агресії Російської Федерації, визначено особливості діяльності державних органів в умовах режиму окупованої території, які застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Тому, колегія суддів вважає, що застосування норм Закону №1207 та норм міжнародного права буде сприяти відновленню законних прав та інтересів позивачів, які перебувають на тимчасово окупованій території, шляхом відновлення факту шлюбу, який мав місце 18 липня 2015 року, про що є достатньо достовірних та переконливих доказів.

У зв'язку з тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовав норми матеріального права у частині вимог заявників про встановлення факту шлюбу, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення у цій частині та ухвалити нове про задоволення цих вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2018 року в частині відмови встановити факт реєстрації шлюбу скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області про встановлення факту реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу 18 липня 2015 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, уродженкою м. Севастополь та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, уродженцем с. Перове Сімферопольського району Кримської області, дата укладення шлюбу Відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя, Автономна Республіка Крим, актовий запис №473 від 18 липня 2015 року.

Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу вказати «ОСОБА_1», прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу вказати «ОСОБА_2».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта