АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1804/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року, постановлену суддею Побережною Н.П., за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинковолодіння, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинковолодіння. Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_3 укласти з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літ. «А», площею 224,8 кв. м, вартістю 415494,00 гривень, сараю літ. «Б», площею 40,7 кв.м, вартістю 31951,00 гривень, гаража літ. «Б», площею 12,6 кв.м, вартістю 12721,00 гривень, літньої кухні літ. «Б», площею 19,6 кв.м, вартістю 19255,00 гривень, погреба «п/д», площею 24,9 кв. м, вартістю 29 627 гривень, на загальну суму 509048 гривень.

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів по забезпеченню позову, та до розгляду справи по суті заборонити вчиняти дії по відключенню газопостачання та енергопостачання домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А», площею 224,8 кв. м., сараю літ. «Б», площею 40.7 кв. м., гаража літ. «Б», площею 12,6 кв. м.. літньої кухні літ. «Б», площею 19,6 кв. м., погреба «п/д», площею 24,9 кв. м.

Заява обґрунтована тим, що в домоволодінні, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1, проживають: позивач - ОСОБА_5, його дружина - ОСОБА_6 - інвалід 2 групи та неповнолітній син - ОСОБА_7.

На даний час ОСОБА_3 подав заяви до Шполянського відділення ПАТ «Черкасигаз» та до Шполянського РЕМ з вимогою відключити газопостачання та енергопостачання.

Подальші дії відповідача будуть спрямовані виключно на заволодіння домоволодінням позивача до вирішення даного спору, оскільки свої вимоги позивач вважає законними та обґрунтованими.

Відключення газопостачання та енергопостачання можуть привести до руйнування домоволодіння та унеможливлять виконання рішення суду, тобто повернення позивачам приміщення в належному стані.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено вчиняти дії по відключенню газопостачання та енергопостачання домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А», площею 224,8 кв. м., сараю літ. «Б», площею 40.7 кв. м.. гаража літ. «Б», площею 12,6 кв. м., літньої кухні літ. «Б», площею 19,6 кв. м., погреба «п/д», площею 24,9 кв. м.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просять ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Також скаржники просять постановити окрему ухвалу щодо завідомо неправомірної ухвали, якою обмежено їх законні права власників житлового будинку. Зазначають, що суд мав відмовити у відкритті провадження, оскільки у даній справі вже ухвалювалось рішення суду, яке набрало чинності. Також, судом не було з'ясовано яким чином газопостачання та електропостачання може ускладнити виконання рішення. Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову судом не було з'ясовано те, що заявник не являється ні власником житлового будинку ні його наймачем.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, в спірному будинку проживає неповнолітня дитина та інвалід другої групи які мають бути забезпечені необхідними умовами життя, а тому виконання дій відповідачем щодо яких просить встановити заборону позивач, у подальшому може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу та процитувавши вказаний пункт постанови Пленуму Верховного Суду України, не дотрималась визначених в ньому роз'яснень.

Так, заходи забезпечення позову, про вжиття яких просив позивач та які були вжиті судом першої інстанції жодним чином не стосуються предмету спору та не впливають на можливість виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинковолодіння жодним чином не стосується відключення газопостачання чи електропостачання будинковолодіння.

Газопостачання та електропостачання є предметом інших відносин, які склались з особами які не є учасниками в даній справі, як не є предметом в даній справі і відносини які виникли між ними.

Не є предметом в даній справі і питання виселення, про яке зазначила суддя в ухвалі.

Безпідставним також є посилання суду на Конвенцію про права дитини, оскільки згідно вказаної конвенції, яку також суддя процитувала в оскаржуваній ухвалі, обов'язок щодо дитини мають батьки або інші особи, які виховують дитину.

Відповідачі не є ні батьками неповнолітнього який проживає в будинку, ні особами які виховують дитину. Не мають відповідачі жодних зобов'язань і щодо інваліда, що проживає в будинку. Такі зобов'язання мають самі ж позивачі.

Однак видом забезпечення позову, вжитим судом, фактично зобов'язання позивачів перекладено на відповідачів.

Окрім цього, вжитим судом видом забезпечення позову, відповідачу ОСОБА_3 будуть нанесені збитки, так як саме на нього , як на власника будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.33,34,35) , буде покладено оплату використаного газу та електроенергії, при тому, що використовують дані енергоносії позивачі, що видно з виділених матеріалів справи.

При постановленні оскаржуваної ухвали порушено також було вимоги частини 1 статті 149 , частини 1 статті 153 ЦПК України, так як подана заява була розглянута суддею, а не судом, як визначено вказаними нормами права.

За таких обставин, оскаржувана ухвала не може бути визнана ні законною, ні обґрунтованою, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2018 року, постановлену суддею Побережною Н.П., за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинковолодіння - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 13 грудня 2018 року.

Судді