КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №373/1548/18-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2796/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії судової палати у цивільних справах - головуючого - судді Сержанюка А.С., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевої Наталії Ігорівни про примусове проникнення до житла,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2018 року в задоволенні подання головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевої Наталії Ігорівни про примусове проникнення до житла відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що державним виконавцем не надано доказів, які підтверджували б обставини, викладені в поданні, немає відомостей, що боржник уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Подання державного виконавця не містило даних реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та даних про власника будинку, щодо якого заявлялось клопотання про примусове проникнення.

Не надано жодних доказів щодо знаходження у будинку АДРЕСА_1, майна боржника-юридичної особи чи коштів, належних боржникові від інших осіб.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2018 року скасувати та постановити нову про задоволення даного подання.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів ( посадових осіб ) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 19 лютого 2016 року Солом'яським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» на користь ОСОБА_1 18 000 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а 02 жовтня 2017 року - виконавчий лист №760/19975/16 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» на користь ОСОБА_1 29 989,68 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 200 грн. моральної шкоди ( а.с. 5, 6 ).

21 листопада 2017 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевою НаталієюІгорівною було винесена постанови про відкриття виконавчих проваджень №55214029, №55219732 за вказаними виконавчими документами ( а.с. 7, 8 ).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» є ОСОБА_3 ( а.с. 9-10 ).

Згідно бази даних ТСЦ 3248 за боржником транспортні засоби не зареєстровані ( а.с. 11 ).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за боржником нерухомого майна не зареєстровано ( а.с. 13 ).

Згідно до відповіді Бориспільського відділення головного управління державної фіскальної служби у Київській області Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» податкових декларацій не надавало ( а.с. 18 ).

З акту державного виконавця від 12 березня 2018 року вбачається, що майна за місцем реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс», що по вул. Леніна 64 в с. Соснова, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, що належить боржнику не виявлено ( а.с. 14 ).

04 квітня 2018 до відділу державної виконавчої служби надійшло повідомлення стягувача про те, що рухоме майно боржника знаходиться у садибі по АДРЕСА_1, що належить директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» ОСОБА_3 ( а.с. 15 ).

З довідки Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 02 травня 2018 року за АДРЕСА_1 розташований недобудований двоповерховий житловий будинок з підвалом, забудовник ОСОБА_3, за даною адресою ніхто не зареєстрований ( а.с. 16 ).

22 серпня 2018 року головний державний виконавець Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу Рашева НаталіяІгорівна звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла, де просила винести вмотивоване рішення щодо примусового входження до домоволодіння ОСОБА_3, що знаходиться по АДРЕСА_1 ( а.с. 2-4 ).

На обґрунтування поданого подання зазначила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження №55381773 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» на користь ОСОБА_1 18 000 грн. та 29 989,68 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При виконанні даного виконавчого провадження надійшло повідомлення стягувача про те, що рухоме майно боржника знаходиться по АДРЕСА_1, що належить керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» - ОСОБА_3.

Проте, державний виконавець не зміг потрапити до вказаного житла, оскільки власник відмовився допустити державного виконавця без відповідного рішення суду ( там же ).

Описати майно боржника можливо лише після прийняття судом рішення про задоволення заявлених вимог.

Ухвалюючи судове рішення за вимогами державного виконавця, місцевий суд, на переконання суду другої інстанції, вірно зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують обставини, викладені в поданні.

Зокрема, немає відомостей, що боржник уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій, подання державного виконавця не містить даних реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та даних про власника будинку, щодо якого заявлялось про примусове проникнення, не надано жодних доказів щодо знаходження у будинку АДРЕСА_1 майна боржника-юридичної особи чи коштів, належних боржникові від інших осіб.

Окрім цього, як зазначено у клопотанні представника ОСОБА_1, майно ТОВ «УКРПОЛІПЛАСТ-ПЛЮС», зазначене ним, встановлено на земельній ділянці, що по АДРЕСА_1 ( а.с. 15 ).

Відтак, необхідності для проникнення до зазначеного житла, на переконання апеляційного суду, не вбачається.

Крім цього, апеляційним судом, при ухваленні судового рішення взято до уваги конституційне право особи, закріплене ст. 30 Конституції Українине, згідно якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

За вказаних обставин, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не вправі ухвалити позитивне рішення за вказаним поданням державного виконавця, оскільки воно не грунтується на вказаних положеннях чинного законодавства, в т.ч. і ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, вірно прийшов до переконання про необґрунтованість даного подання.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 76-81, 439 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що основним доказом про ухилення боржника від виконання рішення є те, що воно виконується з 2016 року, виконати рішення це обов'язок боржника, без задоволення даного подання про примусове проникнення до цього володіння особи неможливо виконати рішення, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення, як заявлених так і апеляційних вимог.

Доводи відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіпласт-Плюс» ( а.с. 58, 61 ) на апеляційну скаргу, зокрема, про необхідність зазначення достовірних даних про наявність майна боржника у приміщенні до якого слід здійснити примусове проникнення, відсутність доказів на підтвердження обставин наведених в поданому поданні, з точки зору суду другої інстанції, є обґрунтованими, спростовують зазначені апелянтом доводи з цього приводу та свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

При цьому, суд з власної ініціативи вважає за необхідне продовжити строк товариству для подачі цього відзиву, який наданий ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року ( а.с. 48-50 ), оскільки зазначений господарюючий суб'єкт позбавлений був можливості подати його раніше з поважних причин.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рашевої Наталії Ігорівни про примусове проникнення до житла.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: І.В. Іванова

Я.С. Мельник