№ провадження 2/495/3386/2018
Ухвала

10 грудня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору в порядку ч.1 ст.136 ЦПК України по цивільній справі №495/11076/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників.

Одночасно із поданням позовної заяви, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з заявою про відстрочення сплати судового збору за подачу позову, свою заяву обґрунтовують тим, що на теперішній час перебувають у скрутному матеріальному становищі в звязку з арештом рахунків у банках.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону..

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України та ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Законодавцем чітко визначений перелік обставин, за яких суд може відстрочити сплату судового збору.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За статтею 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач, однак, як відомо, судове провадження ініціюється лише позивачем. ОСОБА_1, ОСОБА_2 є ініціаторами судового спору.

Законодавцем чітко визначений перелік обставин, за яких суд може відстрочити сплату судового збору, крім того, відстрочення або розстрочення судового збору передбачено лише за наявністю належних доказів.

Фактично позивачами на їх обгрунтування щодо відстрочення (розстрочення) сплати судового збору наведені лише письмові пояснення, належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин про неможливість сплатити судового збору при предявленні позову, матеріали заяви не містять.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, як містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про відстрочення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки позивачі не підпадають під коло осіб та ними не зазначено обставин, які в розумінні ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для відстрочення від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.4, 77, 80, 136, 177 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору в порядку ч.1 ст.136 ЦПК України по цивільній справі №495/11076/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування арешту коштів боржників відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Заверюха