Провадження № 2/760/1802/18
05 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
12.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та з урахуванням збільшення позовних вимог просив суд стягнути на свою користь матеріальну шкоду, завдану дорожньо - транспортною пригодою в розмірі 96 929, 36 грн. та судові витрати.
В позові посилається на те, що 05.06.2016 о 01 год. 40 хв. у м. Києві по проспекту Лобановського сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 Зазначені автомобілі зазнали механічні пошкодження.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.06.2016 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.06.2016.
Зазначає, що на момент ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 та його транспортного засобу марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_5 була застрахована в ПАТ «СК «Уніка» згідно полісу № АЕ 4624526.
Розмір збитку визначався страховиком на підставі Звіту про оцінку КТЗ № 02-17/06 від 17.06.2016, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_3, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 137 517,11 грн., ринкова вартість транспортного засобу без врахування пошкоджень від ДТП становить 102 097,75 грн. та вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП становить 102 097,75 грн.
Позивач вважає, що йому не в повному обсязі було відшкодовано матеріального збитку, а тому просить стягнути зазначену вище суму на свою користь.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.
13.09.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 13.09.2016 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 20.10.2016.
16.02.2017 до суду позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог.
Позивач в судове засідання не з'явився, однак останнім було подано заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Судом встановлено, що 05.06.2016 о 01 год. 40 хв. у м. Києві по проспекту Лобановського сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 Зазначені автомобілі зазнали механічні пошкодження.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.06.2016 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.06.2016.(а.с.6).
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 та його транспортного засобу марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_5 застрахована в ПАТ «СК Уніка», що підтверджується полісом АЕ/4624526 від 30.11.2015. Строк дії полісу з 30.11.2015 до 29.11.2016. (а.с. 9).
Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно Звіту № 02-17/06 від 17.06.2016 про оцінку колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля позивача марки «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок ДТП, складала 102 097, 75 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_2, становить 137 517,11 грн., ринкова вартість транспортного засобу «Шевролет Авео» д.н.з. НОМЕР_2 без врахуванням пошкоджень від ДТП становить 102 097, 75 грн. (а.с.12-31).
Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Відповідно до п. 8.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Постановою КМУ № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.
Страхову суму ПрАТ «СК «Уніка» було розраховано наступним чином :102 097, 75 грн. (вартість матеріального збитку) -59 500 ,00 грн. (дійсна ринкова вартість після аварійного ТЗ)-1000 ,00 грн. (франшиза)=41 597, 75 грн.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності до втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, врегульовано ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Зокрема, передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з проведеною відповідно до законодавства експертизою витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
Відповідно до цього, законом передбачено два випадки виплати страхового відшкодування - коли власник транспортного засобу згоден з визнанням автомобіля фізично знищеним, та коли не згоден з таким визнанням.
Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витрат по евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погодився з тим, що автомобіль є фізично знищеним, а тому виплата страхового відшкодування ПрТ «СК «Уніка» у розмірі 41 597, 75 грн. узгоджується з вимогами чинного законодавства та не оспорюється позивачем.
Відповідно до положення ст.1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст.22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
З огляду на те, що позивач не погодився з тим, що його транспортний засіб є фізично знищеним та відповідно відновлення його можливе, а тому суд погоджується з доводами позивача про те, що останній має право вимоги до відповідача про стягнення вартості відновлювального ремонту в порядку ст.ст.1192,1194 ЦК України.
При цьому суд враховує, що відповідно до п. 32 Національного стандарту №1 Загальні оцінки майна і майнових прав», що затверджений Постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року , оцінка розміру ймовірного страхування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.
Як зазначено у Звіті від 17.06.2016 , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 137 517,11 грн.
Відповідно до п.6 Постанови ПВСС України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п.16 Постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 969, 30 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, ст.ст. 22, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, кімн. 4) матеріальну шкоду у розмірі 96 929, 36 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, кімн. 4) судовий збір у розмірі 969, 30 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: