Справа № 302/1001/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів - Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області, ухваленого 25 квітня 2018 року суддею Гайдур А.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Колочавської сільської ради Міжгірського району, Закарпатської області, ОСОБА_1, сектора з питань державної реєстрації Міжгірської РДА, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання недійсними рішень сільської ради, скасування державної реєстрації на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, сектору з питань державної реєстрації Міжгірської РДА про скасування рішень Колочавської сільської ради,-

встановив:

29.11.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до Колочавської сільської ради Міжгірського району, Закарпатської області, ОСОБА_1, про визнання недійсними рішень сільської ради та скасування державної реєстрації на земельну ділянку.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) площею 0,0939 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Підставою для виникнення права власності є свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2014 року, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за № 30577625 від 06.12.2014 року.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) площею 0,1289 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Підставою для виникнення права власності є свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.08.2014 року, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за № 25589076 від 14.08.2014 року.

При розробленні землевпорядної документації, що посвідчує право власності на вказане нерухоме майно у відповідності до ст.198 ЗК України ними було погоджено межу їхніх земельних ділянок з батьком позивача ОСОБА_1, який був їхнім суміжним землекористувачем під час розроблення землевпорядної документації, на підставі якої їм передано у приватну власність вищезазначені земельні ділянки.

Після отримання позовної заяви про усунення порушень права власності на землю та зобов'язання вчинити певні дії і ознайомлення з документами, доданими до неї, їм стало відомо, що ОСОБА_1 претендує на частину земельної ділянки площею 0,0093 га та 0,0046 га відповідно, які перебувають у їхній власності та межують із земельною ділянкою ОСОБА_1

Межовим знаком, який розділяє їх земельні ділянки є металева огорожа, яка побудована більше десяти років тому назад.

Позивачі, як суміжні землевласники, не були присутні та не повідомлені при проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки, яка передана ОСОБА_1 у власність, межових знаків не погоджували.

Колочавська сільська рада в порушення вимог ст. ст. 158,159 ЗК України прийняла рішення № 11 «Про погодження меж земельної ділянки», без будь - якого комісійного розгляду та їх повідомлення, який передбачений вказаними нормами, неправомірно погодила межу земельної ділянки ОСОБА_1 та незаконно передала йому земельну ділянку у власність, порушивши їх законні права.

З врахуванням наведеного позивачі просили скасувати рішення 2-гої сесії сьомого скликання Колочавської сільради від 24.12.2015 року № 11 «Про погодження меж земельної ділянки» та рішення від 27.03.2016 року № 20 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу її у приватну власність», як такі, що прийняті з порушення норм земельного законодавства.

25.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Колочавської сільської ради Міжгірського району, сектору з питань реєстрації Міжгірської РДА про визнання недійсним рішень сільської ради та державної реєстрації на земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що він проживає у житловому будинку в АДРЕСА_3 та використовує для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,1345 га, яка є його приватною власністю. Користувачами суміжних земельних ділянок є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які чинять перешкоди йому у користуванні земельною ділянкою, що виражається у тому, що по всій довжині правої сторони від АДРЕСА_3 його земельної ділянки захопили її частину та використовують у власних цілях загальною площею 0,0139 га. Під час винесення меж його ділянки в натуру на місцевості, яку проводив ТОВ «Землемір», виявилася накладка земельних ділянок відповідачів на його вказану площу, добровільно змістити огорожу відповідачі не бажають. Тому ОСОБА_1 просив скасувати рішення Колочавської сільської ради № 31 та № 29 від 15.05.2014 року про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і скасувати право власності на ці земельні ділянки.

Рішенням Міжгірського районного суду від 25 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення 2-гої сесії сьомого скликання Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 24.12.2015 року № 11 «Про погодження меж земельної ділянки». Визнано протиправним та скасовано рішення Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 27 березня 2016 року № 20 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу її у приватну власність», на підставі якого ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інд. код НОМЕР_1, мешк. АДРЕСА_3) було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1345 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, кадастровий номер якої НОМЕР_2 та скасовано державну реєстрацію даної земельної ділянки.

В задоволенні заявленого зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги, що порушення межі мало місце з боку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і під час винесення меж його земельної ділянки в натуру на місцевості, яку проводило ТОВ «Землемір», виявилася накладка земельних ділянок саме відповідачів на його земельну ділянку.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

У відзиві на апеляційну скаргу Колочавська сільська рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що приймаючи оспорювані рішення сільській раді не було відомо про факт зміщення земельної ділянки ОСОБА_1 В результаті зміщення площа земельної ділянки ОСОБА_1 збільшилась за рахунок земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Про зміщення земельної ділянки ОСОБА_1 знав, однак нікого із суміжних землекористувачів не повідомив, а також не повідомив про це і сільську раду, внаслідок чого сільська рада помилково прийняла оспорювані рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оспорювані рішення Колочавська сільська рада неправомірно погодила межі земельної ділянки ОСОБА_1 і неправомірно передала йому у власність земельну ділянку, внаслідок чого позивачів за первісним позовом протиправно позбавлено частини їх земельних ділянок, натомість позивачі за первісним позовом на законних підставах, з дотриманням встановленого законом порядку набули право власності на земельну ділянку.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1,ч.2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0938 га по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2014 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 30577625 від 06.12.2014, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3. ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1289 га по АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 серпня 2014 року, зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 25589076 від 14.08.2014, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4.

При розробленні землевпорядної документації, що посвідчує право власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було погоджено межу їхніх земельних ділянок з батьком позивача - ОСОБА_1, який був їхнім суміжним землекористувачем під час розроблення землевпорядної документації, на підставі якої їм передано у приватну власність вищезазначені земельні ділянки.

28.08.2015 рішенням двадцять шостої сесії шостого скликання Колочавської сільської ради № 32 надано ОСОБА_1 (за його заявою) мешканцю АДРЕСА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_3.

24.12.2015 рішенням другої сесії сьомого скликання Колочавської сільської ради № 11 «Про погодження меж земельної ділянки» було затверджено розміри земельної ділянки щодо встановлення відновлення меж переданої у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_1 жителя с. Колочава, АДРЕСА_3 згідно кадастрового плану земельної ділянки, виконаного ТзОВ «Землемір» площею 0,1345 га.

27.03.2016 рішення п'ятої сесії сьомого скликання Колочавської сільської ради № 20 «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) у власність ОСОБА_1 та надано йому у власність земельну ділянку площею 0,1345 га.

На підставі вищевказаного рішення № 20 від 27.03.2016 Колочавської сільської ради за ОСОБА_1 у липні 2016 року Державним реєстратором зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1345 га.

Матеріалами справи встановлено, що при проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки ОСОБА_1 спеціалістом ТзОВ «Землемір» було виявлено не співвпадання координат між приватизованими ділянками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ділянкою, яку мав намір приватизувати ОСОБА_1, а саме виник розрив між ними. З метою усунення цих розбіжностей та виниклого розриву спеціалістами ТзОВ «Землемір» було проведено технічне зміщення поворотних точок координат земельної ділянки ОСОБА_1 в сторону земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Внаслідок даного технічного зміщення координат межова лінія стала проходити не по огорожі, що складається з бетонних стовпів та металевої сітки, яка розділяла земельні ділянки сторін по їх фактичному використанню і яка більше десяти років як була встановлена ОСОБА_1 зі своїм батьком, а стала проходити по куту житлового будинку ОСОБА_5 та нерухомому приміщенні ОСОБА_3, тобто на їх приватизованих земельних ділянках. Площа земельної ділянки, яку мав намір приватизувати і приватизував ОСОБА_1 внаслідок цього технічного зміщення координат збільшилася за рахунок приватизованої земельної ділянки ОСОБА_2 на 0,0095 га за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 на 0,0046 га.

Відповідно до ч.2 ст. 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами та відновлення меж земельної ділянки на місцевості.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільської ради віднесено організацію і здійснення землеустрою, вирішення інших питань у сфері землеустрою, відповідно до закону.

Відповідно до п.в ч.1 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форм власності в разі: В) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, ( п.а ч.1 ст. 22 зазначеного Закону).

Пунктом 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженого наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376 (зі змінами) передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з п. 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженого ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час і місце проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

При проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки ОСОБА_1 і проведенні робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суміжні користувачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не були присутні та не були повідомлені про таке, межові знаки не погоджували, що підтверджується відсутністю їхніх підписів у акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 09.09.2015, акті встановлення (відновлення) межових знаків та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами від 09.09.2015.

Відповідно до ч.1,ч.3ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно із ч.3 ст. 159 ЗК України, якою врегульовано порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування, земельні спори розглядаються з участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї зі сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладення розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Суд першої інстанції з врахуванням вищенаведених обставин справи та вимог закону дійшов вірного висновку, що сільська рада, приймаючи оспорювані рішення без з'ясування причин подання заяви ОСОБА_1 до сільської ради про погодження меж, без будь-якого комісійного розгляду, без належного повідомлення спірних сторін - ОСОБА_2, ОСОБА_3 неправомірно погодила межу земельної ділянки ОСОБА_1 та в послідуючому неправомірно передала у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1345 га, позбавивши власників земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, частини належних їм земельних ділянок відповідно 0,0093 га та 0,0046 га.

Дані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1, відповідно до ст. ст.12,81 ЦПК України, не подано жодних належних, допустимих, достовірних доказів на спростування вказаних висновків.

Посилання в апеляції, що порушення межі вчинено з боку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і має місце накладка земельних ділянок відповідачів на його земельну ділянку, не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовуються вище вказаними матеріалами справи.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Міжгірського районного суду від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року

Головуючий:

Судді: