Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018 Справа №607/3951/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що складається з житлового будинку «А» (1965 року побудови) із прибудовою «а» (1965 року побудови), підвалом «а(пд)» (1965 року побудови), сходами бетонними, прибудовою «а» (1978 року побудови), літньої кухні «Б» (1965 року побудови), прибудови «б» (1965 року побудови), хліву «В» (1965 року побудови), хліву «Г» (1967 року побудови), підвалу «Г(пд)» (1965 року побудови), хліву «Д» (1980 року побудови), вбиральні «Е» (1980 року побудови), хліву «Ж» (1980 року побудови), воріт «1», огорожі «2», 1/2 криниці «к», вимощення «І», який знаходиться за адресою: с. Настасів вул. Шкільна, 236 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлого 28 квітня 2013 року, посилаючись на те, що після смерті її батька відкрилась спадщина за законом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що державна реєстрація житлового будинку в бюро не проведена.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

20.10.1994 р. померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, включаючи 1/5 частину домоволодіння № 236 по вул. Шкільна в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області.

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 123/1996р., що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3251/02-14 від 06.11.2013 р. За життя померла заповіту не склала.

Чоловік померлої ОСОБА_6 та її син ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги за законом після ОСОБА_5 на день смерті проживали разом із спадкодавцем за адресою: вул. Шкільна, 236, с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1380 від 13.10.2009 р., спадщину прийняли, вступивши у володіння та управління спадковим майном.

28.01.2008 р. помер ОСОБА_6, про що Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області в Книзі реєстрації смертей 28.01.2008 р. зроблено актовий запис № 06 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 080046. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, включаючи 3/10 частини домоволодіння № 236 по вул. Шкільна в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області. За життя ОСОБА_6 заповіту не склав.

На час відкриття спадщин його син ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом після ОСОБА_6 постійно проживав із спадкодавцем та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1380 від 13.10.2009 р., а тому вважається таким, що спадщину прийняв.

28.04.2013 р. помер ОСОБА_4, про що Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області в Книзі реєстрації смертей 01.05.2013 р. зроблено актовий запис № 08 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ИД №150425.

Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, включаючи 3/5 частину домоволодіння № 236 по вул. Шкільна в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області. За життя спадкодавець заповіту не склав.

З метою оформлення своїх спадкових прав за законом після ОСОБА_4 з дотриманням шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 04.09.2013 р. звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою № 117, а ОСОБА_2, дружина померлого та дочка ОСОБА_3, із заявами про відмову від прийняття спадщини.

За вищезазначеними заявами спадкоємців за законом після ОСОБА_4 у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 456/2013.

Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 236 по вул. Шкільна в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області, відповідно до виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 23.09.2013 р. технічного паспорту будинковолодіння, складається з житлового будинку «А» (1965 року побудови) із прибудовою «а» (1965 року побудови), підвалом «а(пд)» (1965 року побудови), сходами бетонними, прибудовою «а» (1978 року побудови), літньої кухні «Б» (1965 року побудови), прибудови «б» (1965 року побудови), хліву «В» (1965 року побудови), хліву «Г» (1967 року побудови), підвалу «Г(пд)» (1965 року побудови), хліву «Д» (1980 року побудови), вбиральні «Е» (1980 року побудови), хліву «Ж» (1980 року побудови), воріт «1», огорожі «2», 1/2 криниці «к», вимощення «І».

Відповідно до довідки виконавчого комітету Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 683 від 22.05.2017 р. будинковолодіння, що знаходиться в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області по вул. Шкілька, 236, належало до суспільної групи господарств колгоспного двору, головою якого станом на 01.07.1990 р. був ОСОБА_6, а членами ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7. Зазначені особи як члени колишнього колгоспного двору працювали у колгоспі, своєю працею та коштами брали участь у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Отже, оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Отже, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7 набули у власність по 1/5 частці житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами № 236 по вул. Шкільна в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна, виданою Тернопільським районним ГБТІ 23.09.2013 р. № 398.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, батьку позивача ОСОБА_4 на момент смерті на праві власності належало 3/5 частки будинковолодіння № 236 по вул. Шкільна в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області (1/5 частка як члена колгоспного двору + 1/10 частка прийнята у спадщину за азконом після смерті ОСОБА_5 + 1/10 частка прийнята у спадщину за законом після ОСОБА_6Д.)

Однак, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 28.04.2013 р., діда ОСОБА_6, померлого 28.01.2009 р., та баби ОСОБА_5, померлої 20.19.1994 р., позивачу відмовлено, оскільки виявлено, що державна реєстрація житлового будинку в бюро не проведена, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3251/02-14 від 06.11.2013 р.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що складається з житлового будинку «А» (1965 року побудови) із прибудовою «а» (1965 року побудови), підвалом «а(пд)» (1965 року побудови), сходами бетонними, прибудовою «а» (1978 року побудови), літньої кухні «Б» (1965 року побудови), прибудови «б» (1965 року побудови), хліву «В» (1965 року побудови), хліву «Г» (1967 року побудови), підвалу «Г(пд)» (1965 року побудови), хліву «Д» (1980 року побудови), вбиральні «Е» (1980 року побудови), хліву «Ж» (1980 року побудови), воріт «1», огорожі «2», 1/2 криниці «к», вимощення «І», який знаходиться за адресою: с. Настасів вул. Шкільна, 236 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлого 28 квітня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що складається з житлового будинку «А» (1965 року побудови) із прибудовою «а» (1965 року побудови), підвалом «а(пд)» (1965 року побудови), сходами бетонними, прибудовою «а» (1978 року побудови), літньої кухні «Б» (1965 року побудови), прибудови «б» (1965 року побудови), хліву «В» (1965 року побудови), хліву «Г» (1967 року побудови), підвалу «Г(пд)» (1965 року побудови), хліву «Д» (1980 року побудови), вбиральні «Е» (1980 року побудови), хліву «Ж» (1980 року побудови), воріт «1», огорожі «2», 1/2 криниці «к», вимощення «І», який знаходиться за адресою: с. Настасів вул. Шкільна, 236 Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_4, померлого 28 квітня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення суду складено 25 квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_8