Справа № 583/3678/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникової Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
ОСОБА_1
до ОСОБА_2 ,
третя особа: виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області
про захист прав і інтересів малолітньої дитини шляхом встановлення судом опіки над малолітньою особою,
ВСТАНОВИВ:
29.12.2017 року позивач подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про захист прав і інтересів малолітньої дитини шляхом встановлення судом опіки над малолітньою особою, в якій просить суд визнати та встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою по АДРЕСА_1 по місцю постійного мешкання та паспортної реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнявшего на себе повноваження опікуна стосовно малолітньої дитини; встановити опіку над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Охтирка, громадянина України, за постійним місцем мешкання та паспортною реєстрацією за адресою АДРЕСА_1 , в наслідку позбавлення батьківського (материнського) піклування з боку рідної матері малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 3-х місячного віку і до цього часу малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає та є членом сім`ї позивача разом з рідними батьками позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яких дитина сприймає як рідного бабу та діда. Відповідачка самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків, власноручно склала та передала позивачу заяву від 05.09.2016 р. про те, що відмовляється від ОСОБА_3 з переданням дитини під опікунство ОСОБА_1 . З метою захисту прав малолітньої дитини позивач звернувся з даним позовом до суду.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що в 2005 році він ( ОСОБА_1 ) познайомився з ОСОБА_2 та став проживати з нею в цивільному шлюбі. Раніше ОСОБА_2 проживала разом з біологічним батьком ОСОБА_7 в м. Дніпропетровськ. В 2005 р. він ( ОСОБА_1 ) разом з ОСОБА_2 та її малолітнім сином ОСОБА_8 переїхали проживати з м. Дніпропетровськ в м. Охтирка. З 2005 року по 2011 рік вони втрьох проживали разом в будинку його батьків по АДРЕСА_1 , він (позивач) виховував ОСОБА_8 , як рідного сина, ОСОБА_8 називає його батьком, хоча знає, що в нього є біологічний батько. З 2015 року в сім`ї почали виникати конфлікти, сварки, скандали з ОСОБА_2 через те, що остання зловживала спиртними напоями, вона зв`язалася з поганою компанією. Він (позивач) з ОСОБА_2 то проживав разом, то окремо, а з січня 2017 р. взагалі вони стали проживати окремо. Він (позивач) деякий час був відсутній вдома у зв`язку зі службою у Збройних силах, а ОСОБА_8 у цей час пішов від матері жити до його (позивача) матері ОСОБА_6 , бо мати ОСОБА_2 приводила додому «гостей», з якими вживала спиртні напої. Через таку поведінку матері ОСОБА_8 сказав, що буде проживати разом з бабою та дідом (його (позивача) матір`ю та батьком) та з ним (позивачем). З 2017 року ОСОБА_2 проживає окремо, винаймає квартиру. ОСОБА_2 намагається зустрітися з сином, однак ОСОБА_8 цього не хоче, говорить, що мама телефонує коли вип`є, а коли твереза - не звонить. У березні-квітні 2017 року Денис захворів, потрібна була заява матері для його госпіталізації, однак мати ОСОБА_2 прийшла в лікарню лише на 2-3 день. Встановлення опіки необхідно для захисту прав малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що дійсно з 14.01.2017 року її син ОСОБА_4 проживає окремо від неї з батьками її співмешканця ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , бо вона тоді почала зловживати спиртними напоями через конфлікт з позивачем, а тому її син ОСОБА_4 пішов від неї та не повернувся. Вона (відповідачка) по можливості дає сину гроші скільки може раз у 2-3 місяці 200-100 грн., вона не може фінансово забезпечити сина, матеріальним утриманням малолітнього ОСОБА_3 займається мати позивача - ОСОБА_6 . До школи вона ( ОСОБА_2 ) не з`являється, цим займається ОСОБА_6 .. Зі своїм сином вона ( ОСОБА_2 ) бачиться 2-3 рази на місяць, частіше вона його не може бачила через свою роботу.
Представник третьої особи виконавчого комітету Охтирської міської ради Гмиря В.П. в судовому засіданні вважає доцільним встановити опіку над малолітнім ОСОБА_9 та призначити опікуном ОСОБА_1 , та визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , разом з опікуном - ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки, представника органу опіки та піклування, думку малолітнього ОСОБА_3 , покази свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Пологи Запорізької області народився ОСОБА_4 , що підтверджується копією актового запису про народження № 49 від 07.04.2005 р. Відповідно до актового запису його матір`ю є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.
Встановлено, що з 2005 року позивач ОСОБА_1 проживав разом з відповідачкою ОСОБА_2 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , що не заперечували сторони в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Судом встановлено, що з січня 2017 року малолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та його батьками - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо, матеріально сина не утримує, його вихованням та освітою не займається, на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача та його батьків, вихованням, навчанням, лікуванням малолітнього ОСОБА_3 займається позивач та його батьки: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що не заперечувала відповідач в судовому засіданні.
Даний факт також підтверджується показами свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 вона зі своїм чоловіком виховує з 7 місяців, він з ними весь час. Вона чужа ОСОБА_8 людина, однак дбає про цю дитину, лежала з ним в лікарні, лікувала його, займається його вихованням. У відповідачки з її сином ОСОБА_1 життя не склалося, ОСОБА_10 почала зловживати спиртними напоями та пішла з дитиною проживати на квартиру. Однак ОСОБА_8 приходив до неї ( ОСОБА_6 ), вона його одягала, кормила, збирала до школи. ОСОБА_1 давав кошти, а вона все купувала малолітньому ОСОБА_8 , бо від його мами допомоги ніякої не було. Коли ОСОБА_2 почала зловживати спиртними напоями, вона ( ОСОБА_6 ) попросила її батьків, щоб вони забрали її до себе, і ОСОБА_2 разом з ОСОБА_8 поїхала до батьків відповідачки, однак через деякий час вони знову повернулася в м. Охтирка на квартиру. Дитина стала ходити неприкаяна. В січні 2017 року ОСОБА_8 прийшов до неї ( ОСОБА_6 ) та сказав, що пішов від мами і не хоче більше з нею проживати, бо папа ( ОСОБА_1 ) поїхав в АТО і нікому за ним дивитись. З січня 2017 р. ОСОБА_2 з сином зустрічалась всього 10 разів, вона не бачить сина і не піклується про нього.
Згідно з положеннями ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, встановлюється опіка органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.
За змістом ч.3 ст. 60 СК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», з відповідними змінами та доповненнями, діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.
Згідно з положеннями пункту 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за N34/166/131/88, опіку (піклування) над неповнолітніми дітьми може бути встановлено і при житті батьків, зокрема, у випадках, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ.
Судом встановлено, що з січня 2017 року малолітній ОСОБА_4 не проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , з того часу малолітній ОСОБА_3 проживає в квартирі по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 батьками позивача ОСОБА_1 та знаходиться на їх та позивача ОСОБА_1 утриманні та догляді.
Мати дитини ОСОБА_2 не піклується фізичним та духовним розвитком дитини, не допомагає йому в навчанні, не відвідує школу, не займається лікуванням сина, весь цей час піклуванням та виховання дитини займаються позивач та його батьки.
Сам малолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що про нього турбуються позивач ОСОБА_1 , якого він називає батьком, та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яких він називає своїми дідом та бабою.
У відповідності до частини першої статті 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї а також бажання самої дитини.
Згідно частини четвертої статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 м. Охтирка, отримує грошове забезпечення, що підтверджується довідками № 68 від 08.02.2018 р., № 34 від 09.02.2018 р. (а.с. 58, 66), позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, що підтверджується характеристиками (а.с. 65, 67), до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою серія ІАА № 0446956.
Згідно з положенням п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пункт 1 ст. 9 Конвенції про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню; під час будь-якого розгляду згідно з п. 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (п. 2).
Відповідно до положень ст. 12 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Згідно частини другої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що на даний час вже більше року він проживає разом з ОСОБА_1 , якого називає батьком, та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яких називає бабусею та дідусем, його мама - ОСОБА_2 проживає окремо, рідного батька він не знає. До цього він проживав разом з мамою та батьком - ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , потім ОСОБА_1 поїхав у відрядження, а мама почала зловживати спиртним напоями та запрошувати додому своїх друзів, тому він пішов від неї до дідуся і бабусі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Більше до мами він повертатися не хоче, бо це було не перший раз, коли мати зловживала спиртним. Було навіть таке, що він цілу добу маму не бачив. ОСОБА_6 допомагає йому з уроками, ОСОБА_1 купує одяг і все необхідне. Мама ОСОБА_2 спілкується з ним рідко, лише на ОСОБА_11 подарувала 70 грн. та на День народження - 500 грн. Він надіється лише на батька, діда та бабу. З мамою конфлікту у нього немає, мама багато обіцяє, але не виконує, зловживає спиртними напоями. Він ( ОСОБА_12 ) згоден, щоб його опікуном був ОСОБА_13 та згоден проживати разом з ним.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради № 0113/931 від 30.03.2018 р. орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити над малолітньою дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку та призначити над ним опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради № 0113/931 від 30.03.2018 р. орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .
В аспекті ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року Європейський суд вважає, що не призводить до завершення сімейного життя окреме проживання батьків і дитини чи передача дитини під опіку. Питання щодо поваги до сімейного життя виникає у справах про опіку над неповнолітніми. Передача дитини під опіку не може припинити природних сімейних стосунків.
Дослідивши обставини справи, суд з урахуванням фактичних, психологічних, матеріальних та вікових факторів, пропорційно оцінивши відповідні інтереси, права та свободи усіх зацікавлених осіб із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, вважає, що призначення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_3 , позбавленого батьківського піклування, відповідає найкращим інтересам дитини, забезпечить захист особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітнього.
Тому позовні вимоги необхідно задовольнити та встановити опіку над малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, ст. ст. 55, 63 ЦК України, ст. ст. 19, 160, 161, 171, 243 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), керуючись ст. ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: Плотникова Н.Б.