ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 402/256/15-ц

провадження № 22-ц/781/526/18

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Дьомич Л.М. (суддя-доповідач),

Черненка В.В.; Чельник О.І.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

учасники справи: позивач - ПАТ «ВТБ Банк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_4 на заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року у складі судді Ясінського Л.Ю. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № R 6В від 27.07.2012 року у розмірі 115520,12 грн., з яких:

- борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3-х % річних 47644,15 грн., який складається із: поточної заборгованості за кредитом - 16897,65 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 27137,49 грн., інфляційних витрат - 2957,35 грн., 3-х % відсотки річних - 651,66 грн.;

- борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3-х% річних в розмірі 24996,05 грн., який складається із: поточної заборгованість по відсотках - 83,24 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 22067,17 грн., інфляційних витрат - 2360,70 грн., 3-х % річних - 484,94 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 42879, 92 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що 27 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № R 6В.

За умовами Банк надає позичальнику кредит у сумі 48 000,00 грн., зі сплатою 34,5 відсотків річних, та кінцевим строком погашення заборгованості до 27 липня 2015 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Підписанням кредитного договору позичальник підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» з якими він ознайомився та погодився.

Згідно п. 4.1, 4.2, 4.6 договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в п. 3.3. цього договору, або у розмірі який змінено відповідно до п.п. 3.3, 5.2.7. цього договору. Проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 27 та в останній робочий день кожного місяця. Період за який сплачуються відсотки з 28 числа попереднього місяця по 27 число поточного місяця. Повернення кредиту та відсотків здійснюється згідно з графіком. Сума щомісячного платежу розраховується таким чином, що протягом строку кредитування вказаного в п. 3.2. кредитного договору, сума кредиту відповідно до п. 3.1. кредитного договору та нараховані відсотки повертаються в повному обсязі.

У разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення (п. 7.1).

Банк свої кредитні зобов'язання перед відповідачем виконав, надавши йому кредит в сумі 48 000,00 грн.

Проте, ОСОБА_4 в порушення вимог кредитного договору взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 29 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 115 520,12 грн., з яких:

- борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3-х % річних становить 47644,15 грн., який складається із: поточної заборгованості за кредитом - 16897,65 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 27137,49 грн., інфляційних витрат - 2957,35 грн., 3-х % відсотки річних - 651,66 грн.;

- борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3-х% річних становить 24996,05 грн., який складається із: поточної заборгованість по відсотках - 83,24 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 22067,17 грн., інфляційних витрат - 2360,70 грн., 3-х % річних - 484,94 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 42879, 92 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на положення ЦК України, Банк просив повністю задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача зазначену суму боргу.

Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 115 520,12 грн.

ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим був позбавлений можливості надати суду документи, які підтверджували виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором від 27 липня 2012 року № R6В та належним чином захистити свої права та інтереси. В супереч вимогам цивільного процесуального законодавства України судом не вжито усіх передбачених законом заходів щодо виклику у судове засідання відповідача або його представника.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційне провадження відкрито 03 березня 2018 року.

27 березня 2018 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Кіровоградської області, цивільна справа №22-ц/781/526/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_4 на заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року розподілена та передана колегії: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Дьомич Л.М., судді - Чельник О.І., Черненко В.В.. Підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи - перебування судді доповідача Суровицької Л.В. на лікарняному.

Розгляд справи призначено на 04 квітня 2018 року, згідно протоколу судового засідання розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача, яке надійшло у телефонному режимі, у зв'язку із поломкою транспортного засобу та неможливістю прибути у судове засідання (а.с.133). Розгляд відкладено на 17 квітня 2018 року.

Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.137-139).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Попередньою редакцією ЦПК передбачалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції до 15.12.2017 року). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин (в редакції до 15.12.2017 року).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав та не забезпечив повернення кредиту та відсотків в терміни передбачені договорами.

Висновок суду першої інстанції перевірений колегією суддів і встановлено про відповідність обставинам справи, спірним правовідносинам.

Судом встановлено, що 27 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № R6В, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 48 000 грн., зі сплатою 34,5% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 27 липня 2015 року (а.с.10-13).

За користування кредитом позичальник сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному в п. 3.3 цього договору або у розмірі, який змінений відповідно до п. 3.3. та п. 5.2.7 цього договору. Проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 27 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачуються проценти - з 28 числа (включно) попереднього місяця по 27 числа (включно) поточного місяця. Повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком (п. 4.1,4.2,4.6).

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він перед укладенням цього договору письмово ознайомлений з інформацією про особу і місцезнаходження Банку, про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовану сукупну вартість кредиту ( в процентному значенні та в грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов'язаних з одержанням кредиту, укладенням цього договору та оформленням договором застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами (п. 3.11).

Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором, надавши позичальнику кредит в сумі 48 000,00 грн. строки та на умовах, передбачених кредитним договором (а.с.15).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_4 взятих на себе кредитних зобов'язань станом на 29 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 115520,12 грн., з яких:

- борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3-х % річних 47644,15 грн., який складається із: поточної заборгованості за кредитом - 16897,65 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 27137,49 грн., інфляційних витрат - 2957,35 грн., 3-х % відсотки річних - 651,66 грн.;

- борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3-х% річних 24996,05 грн., який складається із: поточної заборгованість по відсотках - 83,24 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 22067,17 грн., інфляційних витрат - 2360,70 грн., 3-х % річних - 484,94 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 42 879, 92 грн. (а.с.16-19).

10 листопада 2014 року Банком на адресу ОСОБА_4 направлено лист-вимогу про зміну термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами в сторону їх зменшення. Повідомлено, що на 30 календарний день з дати одержання даної заяви термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатися таким, що настав, а кредитна заборгованість - обов'язковою до повернення в повному обсязі, якщо порушене зобов'язання на той момент буде невиконане. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни, Банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або у інший спосіб, відповідно до законодавства України (а.с.20).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що ОСОБА_4 в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками у зв'язку з чим на підставі статей 526, 527, 1054 ЦК України наявні правові підстави для стягнення з останнього суму основного боргу (тіла кредиту), відсотків та штрафних санкцій визначених законом.

Вказаний висновок суду відповідає матеріалам справи і встановленим судом обставин щодо кредитних зобов'язань та розміру заборгованості, а також вимогам закону, оскільки відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У зв'язку з чим законними та обґрунтованими є вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про стягнення кредитної заборгованості в сумі 115 520,12 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що суд розглянув справу без належного повідомлення відповідача, який не отримував судові повістки про виклик у судові засідання.

Матеріалами справи підтверджено, що судові повістки про виклик в судове засідання направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача: вул. Набережна 16 м. Ульяновка Кіровоградська область (а.с.30) та згідно зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення судова повістка про виклик в судове засідання на 02 квітня 2015 року отримання за вказаною адресою 21 березня 2015 року (а.с.34).

В заяві ОСОБА_5 від 01 квітня 2015 року зазначено, що відповідач на час судового розгляду справи перебував за кордоном, судові повістки про виклик в судове засідання отримувала вона, його дружина (а.с.36).

Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року, яка була чинною на час розгляду справи, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.

Тобто, у такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отже отримання судової повістки про виклик в судове засідання на 02 квітня 2015 року дружиною відповідача, член сім'ї, не суперечить вимогам статті 76 ЦПК України.

Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено 02 квітня 2015 року судом за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду даної справи.

ОСОБА_4, ні в заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційні скарзі не зазначив в чому полягає неправильність судового рішення щодо стягнення заборгованості, не навів жодного аргументу, який би спростовував чи ставив під сумнів обґрунтованість заявленого позову. Відсутнє жодне обґрунтування суми стягнення. Вказано про позбавлення його можливості підтвердити виконання зобов'язання, але доказів цього не зазначено.

Також відповідачем не надано суду жодного доказу належного виконання ним умов зобов'язання відповідно до графіка платежів за кредитним договором по щомісячному внесенню платежів з розміром обов'язкового платежу та датою якою такий платіж внесено.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Клопотань про зменшення розміру неустойки на підставі ч. 3 ст.551 ЦК України відповідачем не заявлено.

Судом перевірений розрахунок заборгованості, інфляційні витрати та 3% річних визначені за період простроченої заборгованості до жовтня 2014 року.

Щодо нарахованої пені. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, а також принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізу норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, можна зробити висновок про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Отже, можливість застосування як загальної, так і спеціальної позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. Заява сторони про застосування позовної давності може бути викладена як у письмовій, так і усній формі.

Як вище вказано, заяв від відповідача щодо застосування строку позовної давності не надходило.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності позивачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів, виходячи з визначених ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно задовольнив позовні вимоги. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 квітня 2018 року .

Суддя доповідач:

Судді: