Справа № 148/1339/17
Провадження №2/148/71/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

11 грудня 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.1985 між нею та відповідачем було укладено шлюб, проте сімейне життя у них не склалося і 17.08.2004 їх шлюб було розірвано.

Перебуваючи в шлюбі, вони звернулися в Печерську сільську раду про надання їм дозволу на будівництво житлового будинку, на той час по вул. 50-річчя Жовтня, а на даний час по вул.Зелена с.Печера. Рішенням №300 виконкому Печерської сільської ради від 14.11.1985 її чоловіку ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку.

20.11.1985 було складено акт про винесення в натурі границь земельної ділянки і розробки будівель.

15.01.1986 її чоловіку було надано дозвіл на проведення будівельних робіт по будівництву індивідуального житлового будинку.

Після цього вони побудували житловий будинок №45, розташований в с.Печера, Тульчинського району по вул..Зелена( колишня вул.. 50-річчя Жовтня).

Рішенням №83 виконкому Печерської сільської ради від 18.11.1987 їм було надано дозвіл на оформлення права власності на побудований ними житловий будинок.

21.11.1988 Печерською сільською радою на імя її чоловіка ОСОБА_2 було видано свідоцтво №328 про право особистої власності на домоволодіння, а саме, житловий будинок, №45, по вул. 50-річчя Жовтня, розташований в с. Печера, Тульчинського району

Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в їхньому спільному будинку, а відповідач перейшов жити в інше місце, однак залишився зареєстрованим в даному будинку. Оскільки даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами являється спільним майном подружжя і вони мають рівні права відносно даного майна, тому мають право на його поділ, при цьому їх частки в даному майні є рівними.

Вона пропонувала відповідачу розділити даний будинок між ними добровільно, однак згоди з відповідачем не досягла.

В звязку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати житловий будинок №45, розташований по вул. Зелена (колишня вул.50-річчя Жовтня) в с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області спільною сумісною власністю подружжя та виділити їй ? частину із спільного майна, виділивши їй 1/2 частину будинку, що складається із: коридору, позначеного в плані 1-1, площею 14 м2; кухні, позначеної 1-2, площею 9,9 м2; кімнат, позначених 1-8, площею 16,2 м2 та 1-7, площею 13,6 м2,загальною площею 53,7 м2 , житловою 29,8 м2; вхідного майданчику, позначеного літерою «а»; господарські будівлі - сарай позначений літерою «В». Відповідачу виділити 1/2 частину будинку, що складається із: ванної, позначеної 1-3, площею 5,0 м2; кладовки, позначеної 1-4, площею 39 м2; кімнат, позначених 1-5, площею 12,5 м2 та 1-6, площею 9,6 м2, загальною площею 31,0 м2 , житловою 22,1 м2; »; господарські будівлі: сарай позначений літерою «Б»; туалет позначений літерою «Т».Витрати стягнути відповідно до закону.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, виділити їй частину будинку, зазначену у висновку експерта варіант №3 додаток №4 з вхідним майданчиком, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, згідно наявної телефонограми та повідомлення через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.1985 по 17.08.2004, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.07.2017 № 1 (а.с.6) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.08.2004 серія 1-АМ №102795 (а.с.7).

В період шлюбу сторонами був збудований житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Зелена, 45 (колишня вул.50-річчя Жовтня) в с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області, свідоцтво про право власності на який було видано на імя ОСОБА_2, що, в свою чергу, підтверджуються свідоцтвом №328 про право особистої власності на домоволодіння від 21.11.1988, оригінал якого міститься в оглянутій в судовому засіданні інвентаризаційній справі №325 на житловий будинок, розташований по вул.50-річчя Жовтня, 45 с.Печера, Тульчинського району, копією довідки, виданої КП Тульчинське МБТІ від 11.12.2007 (а.с.9), копією будівельного паспорту від 15.01.1986 (а.с.12-16), де містяться: виписка з рішення №300 виконавчого комітету Тульчинської районної Ради народних депутатів від 14.11.1985 про дозвіл ОСОБА_2 будівництва індивідуального житлового будинку по вул.50-річчя Жовтня с.Печера; дозвіл на проведення будівельних робіт від 15.01.1986, який видано ОСОБА_2; акт про винесення в натурі границь земельної ділянки і розробки будівель від 20.11.1985; проект забудови земельної ділянки в с.Печера по вул.50-річчя Жовтня; пояснювальна записка до проекту забудови земельної ділянки, видана ОСОБА_2; рекомендації по житловому будинку.

Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований по вул.50-річчя Жовтня, 45 с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області від 21.11.1988 (а.с.19-21), даний житловий будинок був збудований в 1988 році і до нього входили: житлова пристройка, позначена літ. «А1»; вхідний майданчик, позначений літ. «а»; сарай, позначений літ. «Б»; сарай, позначений літ. «В»; туалет, позначений літ. «Т».

Згідно довідки виконкому Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 29.06.2017 №436 (а.с.8), ОСОБА_1 з 02.12.1985 постійно проживає та зареєстрована по даний час в с.Печера, вул.Зелена (колишня вул.50-річчя Жовтня) Тульчинського райну, Вінницької області.

Згідно копії домової книги (а.с.10) вбачається, що сторони з 02.12.1985 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки сторони не досягли домовленості про добровільний поділ даного житлового будинку, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Враховуючи те, що спірний житловий будинок був збудований в 1988 році, то до спірних правовідносин щодо набуття права спільної сумісної власності на нього необхідно застосовувати положення ст.22 КпШС України, ст.16 Закону України «Про власність».

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України (КпШС України), ст.16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, житловий будинок, розташований за адресою: вул. Зелена, 45 (колишня вул.50-річчя Жовтня) в с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області, який був збудований сторонами під час шлюбу, є обєктом спільної сумісної власності сторін відповідно до закону.

Згідно ст.28 КпШС України, в разі поділу майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Враховуючи, що сімейні відносини сторін тривали до 2014 року, тому до даних правовідносин також необхідно застосовувати норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Главою 8 Сімейного кодексу України (надалі СК України) регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України), тому житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Зелена, 45 (колишня вул.50-річчя Жовтня) в с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області, належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок з господарськими будівлями збудований в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Доказів побудови житлового будинку виключно за особисті кошти одного із подружжя до суду не надано. Тому дане майно є об'єктом права спільної сумісної власності.

Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно що є в спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У відповідності до п. 22, 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Таким чином, з огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на виділ її частки, в ідеальній долі, із майна спільної сумісної власності, яка складає 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Зелена, 45 (колишня вул.50-річчя Жовтня) в с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області.

Вирішуючи питання щодо розподілу вказаного майна, судом враховане наступне.

За клопотанням позивача по справі була призначена будівельно-технічна експертиза, за наслідками проведення якої, по питаннях, які пропонувалися, експерт визначив ринкову вартість житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Зелена, 45, с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області, без урахування самочинно збудованих будівель та споруд, яка станом на час проведення дослідження становить 368049 грн., та прийшов до висновку про технічну можливість поділу, без урахування самочинно збудованих будівель та споруд, виходячи з часток по 1/2 з визначенням грошової компенсації за відхилення від часток та зазначив 3 можливих варіантів розподілу, про що свідчить висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 28.09.2019 №6011/17-21 (а.с.82-109).

Позивач просить поділити майно за 3 варіантом, відповідачем же не надано до суду будь-яких заперечень на спростування вимог позивача, а також не висловлено його позиції щодо можливих варіантів розподілу, тому суд вважає можливим провести поділ житлового будинку і господарчих споруд згідно 3 варіанту поділу, вказаного у висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 28.09.2019 №6011/17-21 (а.с.82-109), а саме:

-виділити ОСОБА_1 12/25 часток житлового будинку літ. «А», площею 54,8 м2, а саме: прихожу 1-1, площею 14,2 м2; кухню 1-2, площею 9,9 м2; кімнату 1-5, площею 16,7 м2; кімнату 1-8, площею 14,0 м2; вхідний майданчик літ. «а»; навіс літ. «В»;

-виділити ОСОБА_2 13/25 часток житлового будинку літ. «А», площею 43,9 м2, а саме: ванну 1-3, площею 5,1 м2; вбиральню 1-4, площею 3,8 м2; кімнату 1-6, площею 12,9 м2; кімнату 1-7, площею 22,1 м2; сарай літ. «Д»; вбиральня «Т».

Провести наступні ремонтно-будівельні роботи:

- замурувати дверні прорізи між приміщеннями в будинку 1-5 та 1-6, 1-7 та 1-8, 1-2 та 1-3,

- влаштувати вхідний дверний проріз та блок в приміщенні 1-7 та ганок зі сходами,

- влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-6, 1-6 та 1-7,

- для кожної виділеної частини влаштувати вводи та групи обліку енергоносіїв та водопостачання.

Таким чином, при даному розподілі ринкова вартість нерухомого майна ОСОБА_1 становить 177053 грн., а ОСОБА_2 - 190996 грн., відхилення від ідеальної частки становить 6971, 50 грн.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй частку нерухомого майна в спільному майні подружжя в розмірі 6971, 50 грн.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн. (а.с.1) та витрати за проведення експертизи в розмірі 3218,80 грн. ( 6437,60 /2 = 3218,80 грн. - половину вартості експертизи) ( а.с.71).

На підставі викладеного, керуючись п. 22-24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, ст. ст.22, 28 КпШС України, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 70, 71 СК України, ст.ст. 15, 368, 372, 392 ЦК України, ст. ст.4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок №45, розташований по вул. Зелена (колишня вул.50-річчя Жовтня) в с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області.

Поділити житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Зелена, 24 (колишня вул.50-річчя Жовтня), с.Печера, Тульчинського району, Вінницької області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 28.09.2019 №6011/17-21, а саме по 3 варіанту поділу:

- виділити ОСОБА_1 та визнати за нею право власності, яке підлягає державній реєстрації - 12/25 часток житлового будинку літ. «А», площею 54,8 м2, а саме: прихожу 1-1, площею 14,2 м2; кухню 1-2, площею 9,9 м2; кімнату 1-5, площею 16,7 м2; кімнату 1-8, площею 14,0 м2; вхідний майданчик літ. «а»; навіс літ. «В»;

- виділити ОСОБА_2 та визнати за ним право власності, яке підлягає державній реєстрації - 13/25 часток житлового будинку літ. «А», площею 43,9 м2, а саме: ванну 1-3, площею 5,1 м2; вбиральню 1-4, площею 3,8 м2; кімнату 1-6, площею 12,9 м2; кімнату 1-7, площею 22,1 м2; сарай літ. «Д»; вбиральня «Т».

Провести наступні ремонтно-будівельні роботи:

- замурувати дверні прорізи між приміщеннями в будинку 1-5 та 1-6, 1-7 та 1-8, 1-2 та 1-3,

- влаштувати вхідний дверний проріз та блок в приміщенні 1-7 та ганок зі сходами,

- влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-6, 1-6 та 1-7,

- для кожної виділеної частини влаштувати вводи та групи обліку енергоносіїв та водопостачання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія АВ 082252, виданий 11.01.2000 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, грошову компенсацію за належну їй частку нерухомого майна в спільному майні подружжя в розмірі 6971, 50 (шість тисяч дев'ятсот сімдесят одну гривню 50 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія АВ 082252, виданий 11.01.2000 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати з оплати судового збору в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень), а також витрати за проведення експертизи в сумі 3218,80 ( три тисячі двісті вісімнадцять гривень 80 копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: