Постанова

Іменем України

06 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 761/31840/16-ц

провадження № 61-29841св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві,

відповідач - Головне управління Держпраці у Київській області,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Восток», ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у складі судді Притули Н. Г. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві (далі - Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві) звернулося до суду із позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Восток» (далі - ТОВ «Трейдінг Восток»), ОСОБА_4, про скасування актів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 лютого 2014 року приблизно о 04 год 45 хв із директором департаменту ТОВ «Трейдінг Восток» ОСОБА_4 під час його відрядження до м. Москви стався нещасний випадок, внаслідок якого останній був травмований через наїзд на нього автомобіля. Водій автомобіля зник із місця дорожньо-транспортної пригоди та його особу не вдалося встановити. Розслідування у кримінальній справі припинене на тій підставі, що не вдалося встановити особу, яка може бути притягнута в якості обвинуваченого.

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 16 вересня 2014 року створена комісія із розслідування нещасного випадку, яка визнала нещасний випадок пов'язаним із виробництвом та склала акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 05 січня 2015 року та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 05 січня 2015 року. В цих актах відображені обставини і причини нещасного випадку.

Із вказаними актами він не погоджується та вважає, що нещасний випадок із ОСОБА_4 не пов'язаний з виробництвом.

Хоча ОСОБА_4 і знаходився у відрядженні, проте нещасний випадок стався не на території підприємства, не під час виконання службових (посадових) обов'язків і у цей час на нього не діяв шкідливий або небезпечний виробничий фактор чи якийсь раптовий виробничий чинник, що зумовив настання нещасного випадку. Нещасний випадок стався лише внаслідок особистої необережності ОСОБА_4 під час перетину проїжджої частини у напрямку до обумовленого місця роботи. Нещасний випадок стався внаслідок порушення ОСОБА_4 підпункту 4.2 пункту 4 Посадової інструкції, статті 14 Закону України «Про охорону праці» та Правил дорожнього руху.

Комісія із розслідування нещасного випадку не об'єктивно підійшла до оцінки обставин, за яких стався випадок.

Згідно з окремої думки одного із членів комісії - ОСОБА_5, нещасний випадок не підпадає під дію пункту 5 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, оскільки він стався у неробочий час ? під час прямування на роботу. Згідно пунктом 7 акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 05 січня 2015 року, основною причиною настання нещасного випадку є порушення технологічного процесу ? наїзд транспортних засобів на потерпілого.

Із урахуванням наведеного, позивач просив суд скасувати акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 05 січня 2015 року та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 05 січня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у задоволенні позову Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нещасний випадок стався під час прямування ОСОБА_4 до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця, позивачем не надано будь-яких доказів на спростування відомостей, зазначених у оспорюваних актах, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві відхилено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані докази та з'ясувавши усі обставини, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

У травні 2018 року Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок комісії з проведення розслідування нещасного випадку є помилковим, оскільки нещасний випадок стався із ОСОБА_4 під час прямування на роботу, такий випадок не пов'язаний із виробництвом, підстави для застосування підпунктів 1, 11 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок) відсутні і відповідно до пункту 5 Порядку розслідування повинно проводиться відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У липні 2018 року від Головного управління Держпраці у Київській області надійшов відзив на касаційну скаргу Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві, уяких заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Суди, належним чином встановивши всі обставини, ухвалили рішення із дотримання вимог матеріального та процесуального права. Позивач не надав доказів на спростовування висновків судів попередніх інстанцій.

У липні 2018 року від Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві надійшла відповідь на відзив Головного управління Держпраці у Київській області, у якому зазначено, що вказаний відзив є безпідставним і такий, що ґрунтується на міркуваннях відповідача, які суперечать дійсним обставинам справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Управління ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що 05 січня 2015 року начальником Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві затверджений акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що стався 01 лютого 2014 року о 04 год 45 хв у ТОВ «Трейдінг Восток».

В акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 05 січня 2015 року зазначені обставини нещасного випадку, що стався 01 лютого 2014 року на проїзній частині Смоленської площі біля будинку 54/2 будівля 1 по вул. Арбат у м. Москва. Зокрема, у цьому акті вказано, що ОСОБА_4 отримав службове завдання від директора ТОВ «Трейдінг Восток» ? ОСОБА_6 щодо переговорів із посадовими особами ТОВ «Внешвел» та ТОВ «Реаторг», а також здійснити контроль завантаження вантажу відповідно до договору транспортної експедиції від 27 листопада 2013 року № RR027/11/13, укладеного між ТОВ «Трейдінг Восток» та ТОВ «Реаторг». У зв'язку з цим директора департаменту ТОВ «Трейдінг Восток» ОСОБА_4 відряджено до м. Москва (Росія) терміном на 3 календарних дні із 30 січня 2014 року по 01 лютого 2014 року. На час відрядження місцем проживання ОСОБА_4 був міні-готель «Булгаков», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, Росія. Згідно з довідкою готелю «Булгаков» від 26 лютого 2014 року, ОСОБА_4 фактично перебував у готелі до 04 год 30 хв, після чого вийшов із готелю та направився до місця виклику таксі, замовленого ТОВ «Реаторг» для виконання завдання щодо контролю завантаження вантажного автомобіля на складському комплексі ТОВ «Мультифрукт», розташованого за адресою: вул. Октябрська, 13 у м. Красногорськ Московська області, Росія, на якому зберігалося технологічне обладнання ТОВ «Реаторг». Під час прямування до місця виклику таксі 01 лютого 2014 року о 04 год 45 хв на проїжджій частині Смоленської площі біля буд. 54/2 будівля 1 по вул. Арбат у м. Москва сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: наїзд невстановленим автомобілем під керуванням невстановленого водія на пішохода ОСОБА_4, після чого невстановлений автомобіль зник із місця дорожньо-транспортної пригоди, залишивши пішохода ОСОБА_4 у небезпечному для життя та здоров'я стані. 01 лютого 2014 о 05 год 33 хв бригадою швидкої допомоги № 601710 ОСОБА_4 доставлений у міську клінічну лікарню № 1 ім. Пирогова. Причинами настання нещасного випадку зазначено порушення правил безпеки руху водієм невстановленого автомобіля, який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4

У пункті 6 акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 05 січня 2015 року комісія зазначила, що нещасний випадок із директором департаменту ТОВ «Трейдінг Восток» ОСОБА_4 пов'язаний із виробництвом, згідно з підпунктами 1, 11 пункту 15 Порядоку. Нещасний випадок стався під час виконання ОСОБА_4 трудових обов'язків у відрядженні, прямування потерпілого до об'єкта обслуговування за дорученням роботодавця, а тому щодо цього випадку складається акт за формою Н-1 на підставі підпунктів 1 та 11 пункту 15 Порядку.

05 січня 2015 року начальник Територіального управління Держгірпромнагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві затвердив акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 1 за формою Н-1.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що розслідування нещасних випадків та професійних захворювань, що сталися з працівниками, які перебували у відрядженні за кордоном, проводиться згідно з цим Порядком, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу,зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Відповідно до пункту 47 Порядку за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом).

Пунктом 15 Порядку передбачений перелік обставин, відповідно до яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.

Згідно з підпунктом 1, 11 пункту 15 Порядку обставинами, відповідно до яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; прямування потерпілого до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши надані докази, встановив, що нещасний випадок стався під час прямування ОСОБА_4 до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом за дорученням роботодавця, у зв'язку із чим правові підстави для скасування оспорюваних актів за формами Н-1 та Н-5 відсутні. Позивачем у порушення вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надано будь-яких доказів на спростування відомостей, зазначених у оспорюваних актах.

Висновок судів попередніх інстанцій є правильним, відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Доводи касаційної скарги не беруться до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановленних обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик