Справа № 484/2188/18
Провадження № 2/484/63/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Маржиної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кумарівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області,

про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 15.12.2016 року в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області помер її батько ОСОБА_3, після якого залишилася спадщина на належний йому будинок № 79 по вул. Набережній в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області та земельну ділянку площею 4,76 га на території Березківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області на підставі державного акту серії МК № 012450. Вона - єдина спадкоємиця за законом першої черги після смерті батька; своєчасно прийняла спадщину, але при зверненні в нотаріальну контору дізналася, що батько за життя, 21.04.2016 року склав заповіт, яким все належне йому майно заповів чужій людині ОСОБА_2 Такий заповіт вважає недійсним, оскільки на момент складення заповіту батькові виповнилося 90 років, він мав психічні відхилення протягом останніх років життя, не впізнавав рідних, близьких, забував події, імена, не слідкував за собою, не відчував потреби в їжі, мав галюцинації, справляв природні потреби у непристосованих до того місцях, зловживав спиртним, потребував стороннього догляду, отримував допомогу психіатра, тобто внаслідок психічного захворювання на момент складення заповіту не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, був недієздатним, а тому складений ним заповіт є недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представники: ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали позов, просили його задовольнити і визнати недійсним заповіт, складений 21.04.2016 року ОСОБА_3, який помер 15.12.2016 року, посвідчений 21.04.2016 року секретарем виконавчого комітету Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за № 09.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 до смерті був цілком адекватним, психічно здоровим, мав неприязні стосунки з донькою та онуками, тому домовився з відповідачкою про догляд, який від неї надалі отримував, деякий час проживав у неї і заповів їй усе своє майно. За таких обставин просили відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність; у вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, медичні документи і висновок експерта, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 258003, виданого повторно 12.01.2017 року /а.с.5/ та копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 та № 6 /а.с.15,16/.

ОСОБА_3 помер 15.12.2016 року в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 253530, виданого повторно 18.01.2017 року /а.с.7/.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України позивачка єдина спадкоємиця за законом першої черги після смерті ОСОБА_3, вона своєчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до Другої державної нотаріальної контори Миколаївської області 23.01.2017 року /а.с.22/.

За життя, 08.07.2015 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів своїй донці ОСОБА_1 повністю. Такий заповіт посвідчений 08.07.2015 року секретарем виконкому Кумарівської сільської ради ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за № 16 /а.с.50/.

Надалі, 21.04.2016 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все майно, належне йому за законом на день смерті, де б воно на знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_2 повністю. Зазначені обставини підтверджуються копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Кумарівської сільської ради Первомайського району ОСОБА_6 21.04.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за № 09 /а.с.34,51/.

Відповідачка ОСОБА_2 своєчасно прийняла спадщину, що підтверджується її заявою із спадкової справи /а.с.44/.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно до ч.3,4 ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо попередній заповіт був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За наведених обставин ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 має право вимоги, а відповідач ОСОБА_2 як єдина спадкоємиця за останнім заповітом є належним відповідачем в наданій справі.

Для вирішення спору в межах заявлених позовних вимог необхідно встановити, чи був ОСОБА_3 на момент складання заповіту 21.04.2016 року дієздатним.

Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Статтею 39 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чином, для встановлення факту того, що ОСОБА_3 на момент складання оспорюваного заповіту був недієздатним, суду необхідно встановити, чи міг він на той момент внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 105 ЦПК України для встановлення психічного стану фізичної особи призначення експертизи є обовязковим, у звязку з чим судом було призначено судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 14 від 19.01.2018 року ОСОБА_3, який помер 15 грудня 2016 року, будь-яким психічним розладом здоровя на момент посвідчення заповіту 21 квітня 2016 року не страждав. За своїм станом здоровя на момент посвідчення заповіту 21.04.2016 року міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

За наведених обставин, відповідно до ст.ст. 30, 39 ЦК України на момент складення оспорюваного заповіту ОСОБА_3 був дієздатним і відповідно до ст. 1234 ЦК України мав право на заповіт.

З мотивувальної частини висновку експерта вбачається, що при експертному дослідженні експертом враховано всі здобуті і досліджені судом докази: амбулаторні картки, медичні довідки, наявні в матеріалах справи, а також пояснення допитаних судом свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17

Експертом надана ретельна оцінка усім дослідженим обєктивним даним, тож наданий висновок судово-психіатричної експертизи не викликає у суду сумнівів і не оспорювався сторонами.

Враховуючи наведене, оскільки не встановлено наявності у ОСОБА_3 на момент складення оспорюваного заповіту будь-якого психічного розладу, а відповідно і недієздатності, викладені у позові обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позов є необґрунтованим, у його задоволенні слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, ч.3,4 ст. 200, ч.4 ст. 206, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ч.6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, складеного 21.04.2016 року ОСОБА_3, який помер 15.12.2016 року, посвідченого 21.04.2016 року секретарем виконавчого комітету Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_6, зареєстрованого у реєстрі за № 09.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення складені 24.04.2018 року.

Повний текст рішення виготовлений 24.04.2018 року.

СУДДЯ: