Справа № 676/1143/17
Номер провадження 2/676/101/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Швець О. Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянець-Подільському цивільну справу № 676/1143/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання порушень зобов'язання та відповідальності за них,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання порушень зобов'язання та відповідальності за них. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір за умовами якого позивач отримала кредит в розмірі 25 000 доларів США, які зобов»язалась повернути на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. На виконання умов кредитного договору позивачу були відкриті позичковий та поточні рахунки, на яких мав відображатись обіг задіяних грошових коштів. Належними доказами підтверджується отримання позивачем 10 000 доларів США, які повернула банку. Доказів отримання нею кредитних коштів від 7000 до 15 000 доларів США банк підтвердити не може, що на думку позивача свідчить про невиконання банком своїх договірних обов'язків кредитора. У зв'язку з невиконанням кредитором своїх зобов'язань та у відповідності до ст.ст. 610-611, 613, 615 ЦК України для позичальника виникає право на односторонню відмову від зобов'язання та несплату відповідних процентів кредитору. В 2010 році банк в односторонньому порядку на порушення вимог ст. 1075 ЦК України припинив дію договірного позичкового рахунку і змінив без згоди позивача та повідомлення її на новий позичковий рахунок і з такими діями банку не погоджується. Враховуючи, що банк не може підтвердити належними доказами надання кредиту в розмірі 25 000 доларів США, грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, які були видані їй банком згідно зазначеного кредитного договору нею повернуті, вважає, що її зобов'язання є припиненим. Просить визнати незаконним договір банківського рахунку № 890/08-24 від 14 березня 2008 року; визнати неналежно виконаним Генеральний договір про надання кредитних послуг № 890/102-ГД-20 від 14 березня 2008 року з додатковими угодами до нього; визнати за позивачем право на односторонню відмову від зобов'язання за кредитним договором; визнати зобов'язання за кредитним договором припиненим, оскільки його виконання проведено належним чином та в силу інших зазначених в позові підстав.

В суді позивач та її представник позов підтримали, просять задовольнити.

В суді представники відповідача позов не визнали, заперечили проти його задоволення.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, встановив наступне.

Судом встановлено, що 16 березня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений генеральний договір про надання кредитних послуг.

Відповідно до п.3 Генерального договору № 890/102-ГД-20 від 14.03.2008 р. надання кредитних послуг здійснюється шляхом укладення додаткових угод, що є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п.5 договору конкретні умови кредитної послуги зокрема валюта, сума, мета, строк, форма надання грошових коштів, розмір процентної ставки та спосіб виконання/погашення зобов'язань визначаються додатковими угодами.

Згідно п.п.1.2 Додаткової угоди № 890/103-ВКЛ-7 до Генерального договору від 14 березня 2008 року, кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до основних положень Генерального договору у формі відновлювальної кредитної лінії окремими частинами. Надання кредиту здійснюється в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 25 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних в доларах США та комісій, в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги, що містяться в додатку № 1 до Генерального договору.

Кредит наданий на споживчі цілі шляхом перерахування кредитних коштів в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату видачі відповідного траншу з позичкового рахунку № 8971 на поточний рахунок позичальника № 8971. Надання кредиту здійснюється в межах максимального ліміту заборгованості з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 09 березня 2009 року.

Строк виконання зобов'язань сторони погодили до 13.03.2023 року.

10 жовтня 2008 року сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до Додаткової угоди № 890/103-ВКЛ-7, яким передбачено нарахування та сплата комісії за послуги по наданню кредиту в розмірі визначеному Тарифами.

31 грудня 2009 року сторонами було укладено договір про внесення змін до Додаткової угоди № 890/103-ВКЛ-7 за умовами якої позичальнику збільшений термін погашення заборгованості за кредитом, починаючи з грудня 2009 року до 05 березня 2014 року шляхом внесення щомісячного платежу в сумі 342,24 дол США.

31 грудня 2009 року сторони уклали договір № 1 про внесення змін та доповнень до Генерального договору про надання кредитних послуг № 890/102-ГД-20 від 14.03.2008 р., яким передбачили, що всі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним а також будь-яких інших питань підлягають розгляду третейським судом.

14.03.2008 р. сторони уклали договір банківського рахунку № 890/08-24 і згідно п.1.1 договору банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № 8971.

З зазначеного рахунку позивач через касу банку отримала грошові кошти 14.03.2008 р. 10 000 доларів США, 05.05.2008 р. 5 000 доларів США, 25.06.2008 р. 3000 доларів США, що підтверджується лист-заявкою з підписом позичальника, меморіальними ордерами, розрахунком заборгованості та довідкою від 05.05.2017 р.

Відповідно п.2.3. Генерального договору № 890/102-ГД-20 кредитна послуга вважається наданою в момент перерахування суми траншу кредиту на відповідний поточний рахунок позичальника на підставі його письмової заяви.

Заява на видачу готівки в силу ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2 глави 2 Розділу III Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року №337 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року №768/8089 є первинним бухгалтерським документом, який фіксує факт здійснення бухгалтерської операції, як обліковий документ має юридичну силу, не потребує подальших пояснень і деталізації, а отже є належним та допустимим доказом суми виданого кредиту.

Таким чином зазначеними доказами підтверджується отримання позивачем кредиту в сумі 18 000 доларів США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникорві у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Статею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобовязання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Юридичним наслідком належного виконання зобовязання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобовязання.

На думку суду позивач не надала документального підтвердження виконання нею кредитних зобов»язань в повному обсязі по кредитному договору № 890/102-ГД-20 .

Відповідно п. 2.4 Генерального договору № 890/102-ГД-20 кредит вважається повернутим в момент зарахування на позичковий рахунок кредитора грошових коштів в сумі кредиту, а також на відповідні рахунки нарахованих відсотків, комісій та неустойки.

Згідно п.2.11 Генерального договору, погашення заборгованості позичальника здійснюється в наступній черговості: у першу чергу сплачуються прострочені проценти та/або комісії, у другу чергу повертається прострочений кредит, у третю чергу сплачуються чергові проценти, у четверту чергу сплачується черговий платіж за кредитом, у п'яту чергу сплачується неустойка.

Відповідно п.4.1 Генерального договору № 890/102-ГД-20 у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту (його частини), визначеного цим договором та відповідною додатковою угодою та/або сплати процентів та/або комісій, позичальник сплачує кредитору пеню а розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного за днем прострочення.

Відповідно п.4.2 договору позичальник сплачує кредитору штраф за порушення вимог цього договору.

Відповідно до ст..ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивач та її представник в суді пояснили, що позивач отримала кредит в сумі 10 000 доларів США, який позивач повернула банку підтвердженням цього є копії квитанцій за період з 02.04.2008 р. по 17.09.2010 р., долученими до матеріалів справи.

Згідно довідки № 14/2260 ПАТ «Укрсоцбанку» станом на 07.05.2012 р. ОСОБА_1 по кредитному договору № 890/102-ГД-20 сплатила на погашення тіла кредиту - 2163,72 дол. США, сплачені відсотки 5653,58 дол. США.

Станом на 05.05.2017 р. заборгованість ОСОБА_1 перед банком по Генеральному договору № 890/102-ГД-20 становить 40 391,73 дол. США в тому числі заборгованість за кредитом 15 836,28 дол. США, заборгованість за відсотками 14 531,03 дол. США, пеня - 4 851,17 дол. США, комісія - 1078,09 дол. США , що підтверджується я розрахунком, долученим до матеріалів справи, випискою з по рахунку № 8971.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивача не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували правильність розрахунку сум, сплачених на виконання кредитних зобов»язань.

Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є належним доказом виконання зобов»язань позивача за кредитним договором.. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»,.

Згідно п.3.2.11 Генерального договору № 890/102-ГД-20 кредитор має право відмовитись від укладення Додаткових угод до цього договору, яким визначені конкретні умови надання кредитних послуг у випадках: наявності простроченої заборгованості за процентами та/або комісіями.

Суд вважає, що ненадання ОСОБА_1 кредиту в межах максимального ліміту, передбаченого договором, є правом банку і не може вважатись односторонньою відмовою від зобов'язань кредитором.

Крім того Цивільний Кодекс України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобовязання не визнає. Виконання боржником зобовязання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється.

На виконання умов кредитного договору № 890/102-ГД-20 позивачу було відкрито позичковий рахунок № 8971.

Як пояснив в суді представник відповідача у зв'язку з зміною в 2010 р. МФО банку, вказаний поточний рахунок був закритий та відкрито рахунок 3800.

Відповідно до ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують що банк відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або через зміну позичкового рахунку вона не могла сплатити кошти на погашення заборгованості за кредитом. При цьому суд враховує, що банк не припинив свою діяльність і у позивача була реальна можливість погашати кредит.

Як вбачається із виписки по рахунку позивача з жовтня 2010 року позивач перестала повертати кредит.

До матеріалів справи долучена переписка ОСОБА_1 з ПАТ «Укрсоцбанк» з приводу наявної в неї заборгованості з 2013 року, в ході якої вона була повідомлена про зміну рахунку, однак позивач дій на повернення заборгованості за кредитом не вчинила.

В силу вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Позивачем не зазначено обставин, які б вказували на незаконність договору банківського рахунку № 890/08-34 від 14.03.2008 р.

Враховуючи наведені обставини та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, РНКОПП НОМЕР_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», МФО 300023, ідентифікаційний код 00039019 (місцезнаходження: вул. Ковпака, 29, м. Київ) про визнання порушень зобовязання та відповідальності за них - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 березня 2018 року