Дата документу 06.11.2018 Справа № 336/3806/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3806/18
Провадження №22-ц/807/215/18
Головуючий в 1-й інстанції - Жупанова І.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Полякова О.З.
секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ПАТ«Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» звернулося до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, а саме виконавчих документів за №2-3621/2009 по справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. Заявник в заяві зазначає, що при пересилці з ВДВС в 2012 році, коли виконавчі листи повертались стягувачу, вони були втрачені, а тому з даної підстави, просить суд визнати причину пропуску пред'явлення виконавчих листів до виконання поважними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права та і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред'явлення їх до виконання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 433 ЦПК України, про те, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено, а відповідно до п.п.4 п.17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Встановивши, що стягувачем подано заяву поза межами строку звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, а також не доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам є неспроможними.

Заочне рішення суду першої інстанції від 02.09.2009 року, яким задоволені позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, набрало законної сили 12 жовтня 2009 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Згідно із ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, граничний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання у цій справі - 12.10.2012 р.

Виконавчий документ стосовно ОСОБА_6 Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя 20.01.2012 року було повернуто на адресу стягувача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», стосовно боржника ОСОБА_5, 23.10.2013 року Комунарським ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», відносно боржника ОСОБА_7 05.12.2011 року Шевченківстким ВДВС м. Запоріжжя виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин і видачі виконавчого листа, державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Як встановлено судом ПАТ «Ощадбанк» звернулось до органів виконавчої служби із запитом щодо ходу виконання судового рішення у вересні 2017 року, тоді як передбачений ст.21 Закону №606- XIV строк виконання судового рішення скінчився ще у жовтні 2012 року.

З відповідною заявою до суду про поновлення процесуального строку і видачу дублікату виконавчого листа Банк звернувся лише у липні 2018 року.

Отже, у період строку, протягом якого виконавча служба повинна була виконати судове рішення, ПАТ «Ощадбанк» не вчинено жодних дій щодо розшуку виконавчого листа, отримання його дублікату, повторного пред'явлення до примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Суд не може безпідставно поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Пасивна позиція стягувача на протязі близько 5 років, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи в ході виконання рішення суду, вказують на те, що він не вживав активних дій з реалізації своїх прав стягувача у виконавчому провадженні.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що впродовж тривалого періоду часу Банк байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов'язків як сторони виконавчого, не сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Заявник, подаючи заяву про поновлення строку на пред'явлення виконавчих документів до виконання, не дотримався вимог національного законодавства в частині надання відповідних, належних доказів.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують відсутності активних дій стягувача у здійсненні контролю за примусовим виконанням рішення і взагалі не вказують на будь-які поважні причини тривалої бездіяльності банку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків щодо відсутності поважних причин пропуску строку, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 8 листопада 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков