Справа № 199/2977/14-ц
(2/199/2281/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DN1YRB209330499 від 13.03.2013 року ОСОБА_7 отримано кредит у розмірі 13911,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2016 року. 31.03.2013 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.04.2013 року.

Позивач зазначає, що спадкоємці ОСОБА_7 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 31.03.2013 року по 31.09.2013 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 07.06.2013 року була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. 04.07.2013 року до спадкоємця, ОСОБА_4, було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив вимоги, але ніяких дій не було виконано.

На підставі викладеного позивач просив визнати фактичними спадкоємцями та стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на свою користь суму заборгованості у розмірі 13467,80 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити від задоволення позовних вимог, оскільки позивач міг отримати страхове відшкодування за договором страхування, крім того, позивачем не доведена вартість спадкового майна.

Представник третьої особи ТОВ «Вердикт Капітал» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники інших третіх осіб у судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DN1YRB209330499 від 13.03.2013 року ОСОБА_7 отримано кредит у розмірі 13911,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2016 року.

ОСОБА_7 помер 31 березня 2013 року, про що здійснено актовий запис №2310 відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 02 квітня 2013 року.

На час смерті ОСОБА_7 зобовязання за вищевказаним кредитним договором не було виконано, в звязку з чим станом на день відкриття спадщини перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 13467,80 грн.

Спадкоємцями першої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є його батьки: ОСОБА_4, ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_6 є братом спадкодавця, тому є спадкоємцем другої черги.

Згідно до ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 07.06.2013 року була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. 21 червня 2013 року позивачем було отримано відповідь Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за вих..№ 2336/01-16 від 18.06.2013 року, в якій зазначалось що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивачем 13.10.2013 року було повторно направлено запит до Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори щодо звернення спадкоємців померлого ОСОБА_7 23.10.2013 року позивачем було отримано відповідь Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за вих.№ 4237/02-14 від 17.10.2013 року, в якій зазначалось, що інформація стосовно спадкоємців померлого ОСОБА_7 не може бути надана в силу приписів ст. 8 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки, ОСОБА_7 помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину.

Аналогічні розяснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ч.1,2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки відповідачі по справі є спадкоємцями кредитора та проживали разом з ним на момент відкриття спадщини, про відмову від прийняття спадщини в установлений законом строк не заявили, тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину згідно вимог ст. 1268 ЦК України.

При цьому, суд враховує положення ст. 1258 ЦК України щодо черговості спадкування за законом, тому вважає що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, як спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, мають задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна одержаного в спадщину. Вимоги позивача до відповідача ОСОБА_6, як спадкоємця другої черги, при наявності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, не ґрунтуються на вищенаведених вимогах закону.

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

На момент відкриття спадщини спадкодавцю належав автомобіль MAZDA 3, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Належність іншого майна спадкодавцю на момент відкриття спадщини належними та допустимими доказами суду не підтверджено. Таким чином, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 прийняли спадщину у вигляді вказаного автомобіля. Відсутність вказаного автомобіля в натурі не позбавляє їх права на таку спадщину та не звільняє їх від обовязку задовольнити вимоги кредитора в межах вартості отриманого спадкового майна

Проте, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України вартості спадкового майна у вигляді вищезазначеного автомобіля, одержаного відповідачами в спадщину після смерті ОСОБА_7 З урахуванням принципу змагальності сторін, встановлених ст. 12 ЦПК України, та постанови Верховного суду від 06.06.2018 року по даній справі, де зазначалось, що суд при попередньому розгляді справи не визначив вартості успадкованого майна, з огляду на те, що згідно ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду в даній справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що саме на позивача покладається доказування зазначеної обставини.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя