Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"23" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Томіленко В.В., Чуб Н.С., Сіренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати право власності на ? квартири АДРЕСА_1, що складається з однією житлової кімнати, жилою площею 16,7 кв.м., загальною площею 30,5 кв.м. за нею; стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 грудня 1997 року вона та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Проте, спільне життя між нею та відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння між ними по всіх питаннях, що виникають у житті, у зв'язку з чим вона ініціює процес розлучення шляхом подання до суду позову. За час шлюбу вони набули квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Ярощук В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 897. Зазначена квартира була придбана ними за спільні кошти, на що вона надавала особисту згоду, викладену у формі заяви від 10 вересня 2015 року № 896.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 1997 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 4).

10 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 897, за умовами якого продавець ОСОБА_5 передала у власність покупця ОСОБА_2, а покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Вказаний договір було посвідчено за згодою дружини - ОСОБА_1, викладеної у формі заяви, справжність підпису на якій засвідчено Ярощук В.Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10 вересня 2015 року за реєстровим № 896, що зберігається у справах приватного нотаріуса.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, вказана квартира була придбана сторонами за час їх шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним.

Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК).

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 370 Цивільного кодексу України визначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на норми чинного законодавства, в розрізі даного спору, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення адекватного захисту права або інтересу, враховуючи те, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 435 гривень 00 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 370 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 282, 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка Чернігівської області, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Київ, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) про поділ майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 16,7 кв.м., загальною площею 30,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 3 435 (три тисячі чотириста тридцять п'ять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: