Справа № 185/4784/17
Провадження № 2/185/243/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кириленко Л.Г., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/4784/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення майна в натурі зі спільної часткової власності,-
19 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якому просить суд (згідно уточнених позовних вимог від 29 вересня 2017 року) виділити ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину будинку, яка згідно технічного паспорта Колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.07.2007 року складається з кімнат в будинку, який позначений у технічному паспорті під літерою «А», та визнати за ОСОБА_1 право власності на: - житлове приміщення площею 6,4 кв.м. позначеному цифрами «1-4», - житлове приміщення площею 6,7 кв.м. позначеному цифрами «1-5», - житлове приміщення площею 12,9 кв.м. позначеному цифрами «1-6», та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 у вигляді 1/2 частини домоволодіння за адресою: вулиця Яворницького Дмитра, будинок 96, м. Павлоград, Дніпропетровська область.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині житлового будинку №96 розташованого по вул. Куйбишева, у м. Павлоград, Дніпропетровської області. Сторони на даний час домовилися про порядок володіння, користування та розпорядження домоволодінням, повязаний з тим, що у будинку є окремі входи і всі займані кімнати відокремлені і не повязані між собою. В технічному паспорті спірний будинок позначений під літерою «А» та складається з 7 кімнат, із них позивач займає 3 приміщення, а саме: житлове приміщення площею 6,4 кв.м. позначеному цифрами «1-4», житлове приміщення площею 6,7 кв.м. позначеному цифрами «1-5», житлове приміщення площею 12,9 кв.м. позначеному цифрами «1-6», які є не більшими 1/2 частини домоволодіння, відповідач в свою чергу володіє та користуються іншими 4 приміщеннями спірного будинку. Даний виділ в натурі повязаний з тим, що комунальні послуги на сьогоднішній день сторони сплачують по одному особовому рахунку закріпленому за відповідачем і по лічильникам, які встановлені на увесь будинок в цілому та також знаходяться у володінні відповідача, в звязку з чим при сплаті за користування електроенергією в них виникають спори хто і в якій кількості отримав ці послуги і скільки грошей повинен платити. У разі виділення 1/2 частки житлового будинку в натурі, позивач зможе оформити на себе окремий особовий рахунок та встановити собі окремі лічильники, що надасть йому можливості сплачувати особисто за спожиті ним комунальні послуги та уникати суперечок з відповідачем з цього приводу. Крім того, житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться частковій власності двох співвласників житлового будинку. В разі виділення в натурі позивачу 1/2 частину будинку №96 розташованого по вул. Куйбишева, у м. Павлоград, Дніпропетровської області, у нього буде можливість самостійно приватизувати земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування частки будинку і яку він бажає оформити на себе. Однак, оскільки частка позивача із загального майна в натурі не виділена, тому вирішити питання з виділенням і приватизацією земельної ділянки позивач не може, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, зазначили, що інтереси відповідача жодним чином не порушуються, так як частина дому яку просить виділити позивач є навіть меншою ніж ? , але так як сторонами досягнуто домовленості щодо розподілу спірного дому в натурі, але не оформлено документально, вони вже деякий час ним користуються відповідно до зазначеного розподілу, позивач заявляє саме такі позовні вимоги, без компенсації. Також, зазначено, що спірне домоволодіння фактично в натурі розділено між сторонами, вони користуються кожний своєю частиною, мають різні входи та доступи кожен до своєї частини спірного домоволодіння, але зазначене необхідно оформити документально, тому позивач і звертається до суду.
Відповідач повторно у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила.
Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині будинку № 96 по вул. Куйбишева у місті Павлоград Дніпропетровської області, що підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 117578616 від 19 березня 2018 року.
Відповідно до розпорядження міського голови виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області «Про зміну назв вулиць та провулків міста Павлограда» № 61-р від 17 лютого 2016 року в рамках Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» у місті Павлоград перейменовані вулиці, зокрема, вулиця «Куйбишевська» перейменована на «Яворницького Дмитра».
Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).
Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення.
Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України).
Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок № 96 по вул. Куйбишева у місті Павлоград виготовлений 30 липня 2007 року за інвентаризаційною справою № 8121, плану будинку, є технічна можливість виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом для кожного власника.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо документального оформлення поділу в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості вчинити договір про виділ цього майна, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 364 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення виділу в натурі належних йому часток у спільному майні.
Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Враховуючи викладене, те що сторони будучи співвласниками спірного нерухомого майна, мають відповідне, гарантоване Законом право на розподіл житлових об'єктів, пропорційно їх часток, суд вважає необхідним провести розподіл в натурі часток спірного будинку за єдиним можливим запропонованим варіантом з урахуванням технічної можливості щодо цього. При цьому суд враховує, що позивач не заперечував про виділ йому в натурі частки, що є меншою від розміру ідеальної частки та не вимагає вартості компенсації відступу від ідеальної частки.
Оскільки суду невідома позиція відповідача щодо стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації за відступ від ідеальної долі на її користь, а також з урахуванням положень ч. 2 ст. 364 ЦК, з яких не випливає обов'язок співвласника сплатити грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки іншого співвласника, який бажає виділу, суд вважає необхідним провести розподіл даного майна без стягнення вищезгаданої компенсації.
Відповідно до ст. 364 ч.1 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Приймаючи до уваги, що позивач дійсно є співвласником обєкту нерухомого майна, є технічна можливість виділити частки в натурі в окремі обєкти, відповідачем не спростовано цих обставин, не надано доказів наявності домовленості між сторонами з приводу виділення в натурі своїх часток у спірному майні, суд вважає позовні вимоги такими, які підлягають задоволенню.
Керуючись: ст. 5, 12, 13, 81,89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко