Справа № 418/2199/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2018 року Міловський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого судді : Шовкуна В.О.,

за участі секретаря: Бутенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Мілове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вони є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. У зазначеному будинку був з їх згоди була зареєстрована відповідачка, яка фактично там не проживає з 2009 року, виїхала до РФ, і постійно там проживає, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не бере. У зв'язку з цим Позивачі просять визнати Відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Міловського районного суду від 05 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. До суду не надійшло будь-яких клопотань, а тому суд додержуючись вимог ст. 279 ЦПК України ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагатиусуненняперешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджаннясвоїммайном.

Право власності Позивачів на будинок, де зареєстрована, але не проживає Відповідачка, посвідчено договором дарування (а.с.8) та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.9).

Згідно наданого позивачем акту обстеження побутових умов проживання ОСОБА_1 від 02.11.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, за цією адресою проживають ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_3 з 2009 року у будинку не проживає.

Порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання громадян визначений Постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». Згідно підпункту 4 пункту 18 цієї Постанови, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, а зняття особи з реєстрації місця проживання, згідно п.п.26 Постанови, здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто на законодавчому рівні Позивач має право зареєструвати у своєму житлі будь-яку особу, але позбавлений можливості самостійно зняти її з реєстрації за власною ініціативою.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Обов'язок доказування своїх вимог і заперечень, відповідно до ст. 81 ЦПК України, покладаються на сторони.

Твердження Позивача про те, що Відповідач не проживає у зазначеному будинку з 2008 року, ніким не оспорюється, тому у суду немає підстав вважати цю обставину недоведеною.

Окрім того, відповідно до ст. 383 ЦК України, яка за своїм правовим змістом кореспондується з положеннями ст. 71 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, а відповідно до ст. 318 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі статей 16, 386, 391 ЦК України, позивач вправі усунути порушення свого права власності, яке не пов'язане із позбавленням володіння житловим будинком, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 1316/4731/12.

Визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням не суперечить законодавству та моральним засадам суспільства, і необхідне Позивачеві для захисту свого права власності на житлове приміщення і усунення перешкод у користуванні ним, тому суд вважає з можливе позовні вимоги задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 318, 383, 391 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,ст.ст. 10-13, 76-81, 259,263-265, 273, 354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, приватним домоволодінням АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Міловський районний суд Луганської області відповідно до п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи (сторони):

Позивачі:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, паспорт НОМЕР_3, виданий Міловським РВ УМВС України в Луганській області 09.11.2000 року, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, паспорт НОМЕР_4, виданий Міловським РВ УМВС України в Луганській області 21.02.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

3.Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НОМЕР_5, виданий Міловським РВ УМВС України в Луганській області08.11.2005 року.

Суддя: В.О. Шовкун