Справа № 550/127/18
Провадження № 2/550/83/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Байрачної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Чутове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказує, що вона з 29.06.2013 р. перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому у них 07.11.2013 р. народилась донька Каріна. Відповідачем подано до Валківського районного суду Харківської області позовну заяву про розірвання шлюбу, сторони проживають окремо, донька проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Позивач в судове засідання надала заяву, у якій позов підтримала і просила справу розглянути в її відсутності.

Відповідач надав заяву, у якій позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 750 грн., справу просив розглянути у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29.06.2013 р. вступили в шлюб, в якому у них 07.11.2013 р. народилась дочка ОСОБА_3.

Сторони проживають окремо, донька проживає з матірю.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 -3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 та 2 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, якій на день звернення позивача з даним позовом до суду та на день ухвалювання рішення по справі становить 1 492 грн.

Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи надане позивачем обґрунтування позовних вимог, заяву відповідача щодо розміру аліментів, які він може сплачувати на утримання дитини, вік дитини, те, що відповідач не працює, а також вимоги Сімейного кодексу України щодо мінімального розмір аліментів на одну дитину для дитини відповідного віку та розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вважає, що розмір аліментів необхідно зменшити до 1 000 грн., які необхідно стягувати щомісячно.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-78, 81, 89, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 184, 191 СК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, не працюючого, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки Каріни, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 14.02.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений судом розмір аліментів у сумі 1 000 грн. підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення (відповідно до ст. 354 ЦПК України).

Повний текст рішення виготовлений 25 квітня 2018 року.

Суддя А. А. Антонов