АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 761/6615/17-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/890/2018

03 квітня 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» - Адамова Олега Ігоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року (суддя Савицький О.А.) у справі за позовом Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Об'єднання організацій роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України», про визнання галузевої угоди такою, що не укладена та зобов'язання виконувати умови галузевої угоди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Об'єднання організацій роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України», про визнання галузевої угоди такою, що не укладена та зобов'язання виконувати умови галузевої угоди, в якому просив визнати галузеву угоду №7 від 31.01.2017 року такою, що не укладена.

У травні 2017 року позивач збільшив обсяг позовних вимог та просив зобов'язати відповідачів виконувати їх обов'язки за галузевою угодою №26 від 04.10.2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року у задоволенні позову Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Об'єднання організацій роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України», про визнання галузевої угоди такою, що не укладена та зобов'язання виконувати умови галузевої угоди відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішеннясуду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивача не було письмово повідомлено про початок колективних переговорів з укладення Галузевої угоди №7. Зазначає, що лист від 03.02.2016 року та запрошення на нараду від 29.11.2016 року, яке не було отримано позивачем, не підтверджують повідомлення федерації про початок колективних переговорів з укладення Галузевої угоди №7. Відтак, на його думку, відповідачі не мали повноважень в односторонньому порядку скасувати дію Галузевої угоди №26 шляхом включення відповідних положень до Галузевої угоди №7.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України - ПетренкоІ.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що галузева угода №26 від 04.10.2013 року втратила чинність, в зв'язку з прийняттям галузевої угоди №6 від 31.01.2017 року, яка була укладена у відповідності до норм чинного законодавства. Зазначає, що з метою введення переговорів про укладення галузевої угоди №6 позивача було повідомлено про необхідність створення спільного представницького органу з третьою особою листом від 12.03.2016 року, проте даний орган ними створений не був. При цьому, в період з 17.10.2016 року по 12.01.2017 року у позивача було відсутнє свідоцтво про підтвердження репрезентативності, а відтак він не мав права приймати участь у переговорах стосовно укладення нової галузевої угоди.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України - Сідловська А.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України - Петренко І.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства та Профспілкою працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості разом із Об'єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» було укладено Галузеву угоду, яка була зареєстрована Мінсоцполітики України за №7 від 31.01.2017 року.

Згідно п.8.1.10 вказаної угоди її підписанти домовились, що з моменту чинності цієї Угоди вважати такою, що втратила чинність, Галузеву угоду між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015 роки, яка зареєстрована Міністерством праці та соціальної політики України 04.10.2013 року за №26.

Відповідно до п.1.8 Галузевої угоди №26 від 04.10.2013 року, Галузева угода продовжує діяти до підписання нової Галузевої угоди, в тому числі у разі зміни найменування сторін, якщо вони стали правонаступниками.

Згідно п. 8.1.4 Галузевої угоди №26 сторони домовились розпочати переговори не пізніше ніж у семиденний термін з моменту отримання пропозицій щодо внесення змін до цієї Угоди від будь-якої зі Сторін.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про колективні договори і угоди», укладенню колективного договору, угоди передують колективні переговори.

Будь-яка із сторін не раніш як за три місяці до закінчення строку дії колективного договору, угоди або у строки, визначені цими документами, письмово повідомляє інші сторонни про початок переговорів.

Друга сторона протягом семи днів повинна розпочати переговори.

Порядок ведення переговорів з питань розробки, укладення або внесення змін до колективного договору, угоди визначається сторонами і оформляється відповідним протоколом.

Положеннями ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є

обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді.

Після закінчення строку дії колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором.

Колективний договір, угода зберігають чинність у разі зміни складу, структури, найменування уповноваженого власником органу, від імені якого укладено цей договір, угоду.

Відповідно до листа Центрального комітету профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України від 30.12.2015 року вих. №01-240, у зв'язку із закінченням у 2015 році термінів дії Галузевої угоди на 2013-2015 роки Президією ЦК Профспілки 10.12.2015 року прийнято постанову «Про організацію проведення кампанії з укладення територіальних галузевих угод та колективних договорів».

Постановою доручено керівництву Центральному комітету Профспілки України ініціювати укладення нових угод і затверджено склад комісій з ведення переговорів щодо укладення угод.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України зобов'язано дати доручення відповідним службам щодо укладення нової Галузевої угоди і до 1 березня 2016 року визначитись з датою початку проведення переговорів (а.с.154 т.1).

Відповідно до листа Мінрегіону від 03.02.2016 року за №7/10-1087, відповідач звернувся до ЦК профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутовогообслуговування населення України, Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Об'єднання організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» з проханням для участі у колективних переговорах з укладенням Галузевої угоди на новий строк надати своїх представників до складу робочої комісії з підготовки наказу Мінрегіону щодо укладення відповідної Галузевої Угоди (а.с.155 т.1).

Федерація листами від 22.02.2016 року за №10/22-02-081 та від 31.03.2016 року за №01/31-03-114, а також Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України листом від 22.02.2016 року за №02-01 підтримали пропозицію розпочати переговори про перегляд Галузевої угоди і надали кандидатури своїх представників до складу робочої комісії з підготовки відповідного наказу Мінрегіону (а.с. 156, 159, 160 т.1).

Згідно із статтею 4 Закону України «Про колективні договори і угоди» Право на ведення переговорів і укладення колективних договорів, угод від імені найманих працівників надається професійним спілкам, об'єднанням профспілок в особі їх виборних органів або іншим представницьким організаціям трудящих, наділеним

трудовими колективами відповідними повноваженнями.

При наявності на підприємстві, державному, галузевому, територіальному рівнях кількох профспілок чи їх об'єднань або інших уповноважених трудовими колективами на представництво органів вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення угоди або колективного договору.

У разі недосягнення згоди у спільному представницькому органі угода вважається укладеною, якщо її підписали представники профспілок чи їх об'єднань або інші уповноважені трудовим колективом на представництво органів, до яких входить більше половини найманих працівників держави, галузі, території.

З метою ведення переговорів щодо укладення Галузевої угоди на новий строк Мінрегіон листом від 12.03.2016 № 7/10-2578 звернувся до позивача та Об'єднання організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» стосовно утворення спільного представницького органу організацій роботодавців у сфері житлово-комунального господарства (а.с.157 т.1).

Листом від 26.10.2016 року за №01-181 Центральний комітет профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України звернулись до позивача з проханням та з метою забезпечення соціального діалогу, координації дій організацій роботодавців та початку ведення переговорів щодо укладення Галузевої угоди на новий строк необхідно створити спільний представницький орган організації роботодавців у сфері житлово-комунального господарствавідповідно до ст.12 Закону України «Про організацію роботодавців, їхоб'єднання, права і гарантії діяльності», запропонували до 10 листопада провести організаційні заходи та створити вказаний орган СПО роботодавців ЖКГ України (а.с.141 т.2).

Вказаний лист отриманий позивачем 28.10.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.142 т.2).

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи, позивачем не виконано вимогу стосовно створення спільного представницького органу для участі у переговорах про укладення галузевої угоди.

Належних доказів, які б підтвердили поважні причини не виконання вимог про створення спільного представницького органу позивачем до суду надано не було.

Твердження апеляційної скарги, що позивач не був належним чином повідомлений про початок переговорів про укладення спірної галузевої угоди, є безпідставними, оскільки як доведено відповідачами, позивачу було надіслано запрошення на нараду щодо переговорів про укладення галузевої угоди на новий строк, проте позивач не з'явився на нараду.

Враховуючи, що позивач не вчинив дій стосовно укладення спільного представницького органу, не виконував вимоги Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, не з'являвся на виклики відповідачів, не вживав заходів стосовно отримання інформації про результати переговорів, які проводилися Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з огляду на те, що галузева угода №26 від 04.10.2013 року діяла протягом 2013-2015 року, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність дій Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України стосовно укладення галузевої угоди №7 від 31.01.2017 року за відсутності позивача.

Згідно копії листа Мінрегіону від 29.11.2016 року за №7/10-14438 та протоколу наради від 01.12.2016 року, позивач, будучи належним чином повідомленим про проведення 01.12.2016 року наради щодо переговорів про укладення Галузевої угоди на новий строк, не з'явився на вказану нараду, де й було прийнято рішення про початок проведення колективних переговорів з укладенням Галузевої угоди на новий строк без Федерації.

Положеннями ч.3 ст. 4 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» передбачено, що для участі у колективних переговорах з укладення колективних договорів і угод, тристоронніх або двосторонніх органах та у міжнародних заходах склад суб'єктів профспілкової сторони та сторони роботодавців визначається за критеріями репрезентативності.

З листа Мінрегіону від 05.12.2016 року вбачається, що відповідно до інформації, зазначеної в Реєстрі роботодавців, які пройшли оцінку відповідності критеріям репрезентативності на національному та галузевому рівня, який розміщено на офіційному сайті Національної служби посередництва і примирення у вільному доступі, репрезентативність Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства «Федерація роботодавців ЖКГ України» підтверджена з 18.10.2011 року до 17.10.2016 року (свідоцтво №019-11-00-Г) та з 12.01.2017 року по 11.01.2022 року (свідоцтво №001-17-00-Г).

Таким чином, на момент укладення спірної галузевої угоди у Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства «Федерація роботодавців ЖКГ України» було відсутнє свідоцтво про підтвердження репрезентативності.

Посилання апеляційної скарги, що відповідачі не мали повноважень в односторонньому порядку скасувати дію Галузевої угоди №26 шляхом включення відповідних положень до Галузевої угоди №7, є необґрунтованими, оскільки позивач не мав повноважень на момент укладення спірної галузевої угоди приймати участь у переговорах.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваного рішення, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Посилання представника відповідача Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України - Петренка І.В. про закриття провадження по справі, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки колективно-трудові спори - це спори непозовного провадження, до яких застосовується примирно-третейський порядок їх вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», є безпідставними.

Можливість судового порядку розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» не передбачена, крім визначених законом випадків. Цей законодавчий акт передбачає примирно-третейську процедуру та систему організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю.

Оскільки при трудових конфліктах має місце зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин, то в такому разі застосовується примирно-третейський порядок їх вирішення.

Позивач звертаючись до суду із позовом, посилався, що діями відповідачів порушено його особисті права на участь у переговорах стосовно укладення Галузевої угоди №7.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого особистого права, не оспорюючи умови галузевої угоди, відсутні підстави вважати, що даний спір підлягає розгляду в порядку непозовного провадження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Всеукраїнського об'єднання обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» - Адамова Олега Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді