Справа № 520/1368/18
Провадження № 2/520/3748/18
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгорової Н.Ю. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід
про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 05 лютого 2018 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований в присутності нотаріуса відділу реєстрації актів цивільного стану м. Каїр Арабської Республіки Єгипет та внесений до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під №37 від 04 січня 2014 року, який був засвідчений та легалізований 30 березня 2014 року Віце-консулом Посольства України в ОСОБА_4 Республіці Єгипет та зареєстрований в реєстрі за №570/129-14 (офіційний шлюбний договір; №14, літера: а, 2014 року).
Позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, вони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються з березня 2016 року, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05 березня 2018 відкрито провадження по справі на підставі вищевказаного позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання.
10 квітня 2018 року судом закінчено проведення підготовчого судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просить суд його задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання провести розгляд справи у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та саме за цією адресою направлялись судові повістки на імя відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 січня 2014 року між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_4 Республіки Єгипет - ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід був укладений офіційний шлюбний договір (офіційний шлюбний договір; №14, літера: а, 2014 року), зареєстрований в присутності нотаріуса відділу реєстрації актів цивільного стану м. Каїр Арабської Республіки Єгипет та внесений до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під №37 від 04 січня 2014 року, який був засвідчений та легалізований 30 березня 2014 року Віце-консулом Посольства України в ОСОБА_4 Республіці Єгипет та зареєстрований в реєстрі за №570/129-14.
Також судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_2 малєк ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №445776.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 4 ЦПК України.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Документом, який встановлює безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (із змінами та доповненнями). Відповідно до цих Правил, документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать про акти громадянського стану, вчинених за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Тобто, щоб держава Україна визнала шлюб, укладений в іншій країні, з усіма правовими наслідками, цей шлюб необхідно легалізувати.
За загальним правилом, легалізація - це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002 року.
Згідно статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Дослідивши надані до суду докази, оцінивши в їх сукупності, оскільки укладений 04 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід офіційний шлюбний договір (офіційний шлюбний договір; №14, літера: а, 2014 року), зареєстрований в присутності нотаріуса відділу реєстрації актів цивільного стану м. Каїр Арабської Республіки Єгипет та внесений до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під №37 від 04 січня 2014 року, був засвідчений та легалізований 30 березня 2014 року Віце-консулом Посольства України в ОСОБА_4 Республіці Єгипет та зареєстрований в реєстрі за №570/129-14, суд вважає належним доказом на підтвердження укладеного шлюбу між сторонами по справі.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї.
Добровільність шлюбу одна з основних його засад.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.
У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються з березня 2016 року, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У звязку з чим, з урахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору сплаченого позивачем в сумі 704 гривні 80 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 81, 263-265, 280-283 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_4 Республіки Єгипет - ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід, укладений 04 січня 2014 року, зареєстрований в присутності нотаріуса відділу реєстрації актів цивільного стану м. Каїр Арабської Республіки Єгипет та внесений до журналу відділу реєстрації актів громадянського стану під №37 від 04 січня 2014 року, який засвідчений та легалізований 30 березня 2014 року Віце-консулом Посольства України в ОСОБА_4 Республіці Єгипет та зареєстрований в реєстрі за №570/129-14 (офіційний шлюбний договір; №14, літера: а, 2014 року).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Позивачеві ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище «Ятло».
Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 Абдельмаджід, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.