Номер провадження 2/754/2423/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних збитків.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 31.10.2016 року рішенням Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/11384/26-ц було задоволено її позовні вимоги до ОСОБА_3 та стягнуто з нього на її користь суму боргу за договором розписки від 14.09.2013 року в розмірі 5500,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.09.2016 року становить 145 342,92 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1453,43 грн. Загальна сума стягнення становить 146 796,35 грн.

Як зазначає позивач, строк виконання своїх зобов'язань відповідачем було порушено, а тому, на її думку, з відповідача належить стягнути 3 % річних та інфляційні збитки за невиконання зобов'язань від несплаченої суми в розмірі 146 796,35 грн.

Так, 3 % річних за період з 31.10.2016 року по 01.10.2017 року становлять 4355,62 грн., інфляційні збитки за вказаний період становлять 19 083,52 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача на її користь, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 05.12.2017 року відкрито провадження у даній справі.

13.03.2018 року позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 31.10.2016 року по 13.03.2018 року в розмірі 6334,36 грн., інфляційні збитки за вказаний період в розмірі 27 157,32 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 705,00 грн.

26.04.2018 року представником відповідача ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. У зазначеному відзиві представник відповідача заперечує проти позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Так, на думку представника відповідача, рішення Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2018 року не є зобов'язанням в розумінні ЦК України, а вказаним рішенням лише було розв'язано по суті правовий спір, що виник з усного договору позики. Крім того, з резолютивної частини рішення не вбачається, що відповідач мав виконати рішення у якийсь конкретно визначений строк, оскільки судом не допущено негайне виконання. Також, матеріали цивільної справи № 754/15404/17 не містять доказів, що за вказаним рішенням було видано виконавчий лист, як і не містять доказів, що він був пред'явлений позивачем до виконання. З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає, що строк виконання своїх зобов'язань відповідачем не було порушено.

Також, представник відповідача вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків, вказуючи на те, що за договором позики відповідач отримав 5500,00 доларів США. В той же час, згідно положень ст.625 ЦК України індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України - гривні. В зв'язку з наведеним індекс інфляції в даному випадку, на думку представника відповідача, не може бути врахований.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

13.07.2018 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_5, відповідно до якої представник позивача просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 31.10.2016 року по 13.07.2018 року в розмірі 7806,34 грн., інфляційні збитки за вказаний період в розмірі 32 001,60 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги згідно заяви від 13.07.2018 року підтримала в повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позові, та просила про їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 13.07.2018 року проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В подальшому, в судове засідання 07.09.2018 року представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2012 року у справі № 754/11384/26-ц було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та стягнуто з нього на користь позивача суму боргу за договором розписки від 14.09.2013 року в розмірі 5500,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 14.09.2016 року становить 145 342,92 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1453,43 грн. (а.с.7).

Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем виконавчого листа на виконання вказаного рішення та пред'явлення його до виконання.

Позивач ОСОБА_1 просить захистити своє порушене право в обраний нею спосіб, а саме стягнення втрат від інфляції та 3% річних, які утворились після ухвалення судового рішення у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із постанови Верховного суду України від 01.10.2014 року, справа №6-113/цс14, даним судом була розглянута справа про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду та викладена правова позиція №113цс14, згідно якої за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Із зазначеної правової позиції випливає, що інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення суду нараховуються із суми основного грошового зобов'язання, яке в даному випадку становить 5500,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 14.09.2016 року становить 145 342,92 грн.

Однак, позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні збитки на суму 146 796,35 грн. - суму боргу та судовий збір в розмірі 1453,43 грн. Однак, з урахуванням наведеної правової позиції, судовий збір не відноситься до грошового зобов'язання в розумінні ст.625 ЦК України, а тому на нього 3 % річних та інфляційні збитки не можуть бути нараховано. Враховуючи наведене, суд вважає наданий позивачем розрахунок необґрунтованим та не приймає його до уваги. Іншого розрахунку позивачем не надано.

Також, суд звертає увагу і на те, що позивачем не доведено факту ухиляння відповідача від виконання рішення. Так, позивач не скористалась своїм правом на примусове виконання рішення суду, оскільки виконавчий лист не отримувала та до органів ДВС щодо виконання рішення суду не зверталась. Відтак, неможливо дійти беззаперечного висновку про невиконання відповідачем рішення суду.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України», офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Закону, Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Як вбачається з рішення суду, з відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь позивача суму боргу за договором розписки від 14.09.2013 року в розмірі 5500,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 14.09.2016 року становить 145 342,92 грн. Тобто, основне боргове зобов'язання за вказаним рішенням визначено в іноземній валюті - доларах США. Відтак, нарахування інфляційних втрат в даному випадку є безпідставним, оскільки грошовий еквівалент в зобов'язанні, визначеного в іноземній валюті, суми, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про необґрунтованість даних позовних вимог, а тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 14, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 533, 625, 1049, 1166 ЦК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Вімовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків - повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП- НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення суду складено 24.09.2018 року.

Суддя