Номер провадження 2/754/4790/18
Справа №754/6307/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2, про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в судовому порядку, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року, розірвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Позивач та відповідач від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу малолітня дитина весь час проживає з позивачем по справі. Станом на день подання цієї позовної заяви відповідач по справі жодного разу за період з 16 травня 2013 року по 17 травня 2018 року не сплатив аліменти на утримання спільної дитини, ОСОБА_3, чим порушив свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини. Дитина має таку хворобу, як обструктивний бронхіт, що потребує періодичного проходження курсу лікування у сольових шахтах. Дитина відвідує додаткові заняття з англійської мови. Крім того, дитина відвідує заняття з плавання у басейні. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що відповідач повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 18.06.2018 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу встановено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, оскільки на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого вбачається, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками було отримано 27.06.2018 року. Відповідач відзиву на позов не надав, зустрічного позову не заявляв.

Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали.

Розгляд справи по суті, в порядку спрощеного провадження, починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2013 року розірвано шлюб, укладений між позивачем та відповідачем.

Від вказаного шлюбу у сторін по справі є дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується письмовими доказами, а саме: копією рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2013 року та копією свідоцтва про народження дитини НОМЕР_3

З позовної заяви вбачається, що сторони спільно не проживають, дитина залишилась проживати з матір"ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, оскільки позивач в позовній заяві визначила спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає, що підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

Зі змісту ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину має становити 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням зазначених вище обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України на кожну дитину.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів в більшому розмірі до задоволення не підлягає, оскільки позивач не надала суду відповідні докази, які б стали підставою для стягнення аліментів відповідно до заявлених вимог.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягення аліментів», звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України.

Отже, законодавчо закріплено правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У позовній заяві позивач не вказує, в якому розмірі вона щомісячно несе витрати на лікування, розвиток спортивних здібностей доньки, однак просить стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що дитина має таку хворобу, як обструктивний бронхіт, що потребує періодичного проходження курсу лікування у сольових шахтах, відвідує додаткові заняття з англійської мови та відвідує заняття з плавання у басейні, оскільки жодного доказу про проходження дитиною будь-якого лікування у зв"язку з хворобою, відвідування дитиною додаткових занять та відвідування басейну та оплату за їх відвідування позивачкою не надано.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Разом з тим, відповідно до ст. 192 СК України сторони не позбавлені права на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів при наявності для цього відповідних підстав, передбачених законом, а позивачка, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, також про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81,141, 259, 263-265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1, у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Таран