АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Чернівці

справа № 727/6172/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Конецької Д.Г.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

учасники справи

позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Чернівецької міської ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 травня 2018 року, головуючий у І-й інстанції Семенко О.В.,-

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 у серпні 2016 року звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Чернівецької міської

ради про усунення перешкод у користуванні будинком.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 травня 2018 року зупинено провадження у даній справі до вирішення Верховним

Судом цивільної справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до

Справа №727/6172/16-ц

Провадження №22-ц/794/1002/18 Головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.

Категорія 43 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої чернівецької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 травня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суд першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зазначає, що підставою для зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, розгляд касаційної скарги Верховним судом не є обов'язковою підставою для зупинення провадження у справі оскільки постанова апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої чернівецької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності набрала законної сили.

ОСОБА_12, ОСОБА_6 у відзиві на апеляційну скаргу просять апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вважає, що вимоги за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні будинком пов»язані із розглядом Верховним Судом касаційної скарги у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої чернівецької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності, оскільки стосуються предмета позову у даній справі усунення перешкод у користуванні будинком.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України та виходив з обов'язку суду зупинити провадження у зв'язку неможливістю розгляду цієї справи до вирішення Верховним Судом справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої чернівецької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає наведеним нормам.

За змістом пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із абз.3 п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі хоча і послався на те, що позовні вимоги у справі взаємопов'язані із позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої чернівецької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності, проте не зазначив у чому полягає пов'язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої справи, що перебуває в провадженні суду у спорі між тими ж сторонами.

Крім того, судом не враховано, що п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України передбачає, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, лише до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З матеріалів справи вбачається, що справа за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_11 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Першої чернівецької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності, перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції,тобто після перегляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду, рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень в іншій справі, оскільки рішення суду вже набрало законної сили.

Крім того, визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

При цьому межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

Згідно з частинами, 1, 2 статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи і такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2016 року провадження у даній справі вже було зупинене, також враховуючи, що тривалий час, вже понад два роки, справа перебуває на розгляді в суді, що призводить до порушення ст.210 ЦПК України та положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно дотримання розумності строків розгляду справи.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 травня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду

першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

М.І. Кулянда