Справа № 355/203/18
Провадження № 2/355/228/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря судового засідання Старенької С.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільськоїради Баришівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку. Свою заяву обґрунтовує тим, що 09 квітня 2017 року помер її чоловік ОСОБА_3, про що видано свідоцтво про смерть 1-БК № 401378 від 11 квітня 2017року. За життя спадкодавця заповіт ним не був складений.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0,1200 га., розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва.

За життя, покійний ОСОБА_3 отримав витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку , але не встиг зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги у зв'язку з чим, вона звернулась до пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори з метою оформити свої спадкові права на земельну ділянку , проте їй було в цьому відмовлено з посиланням на відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру.

Просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га., розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва.

Представник позивача ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області та представник Головного управління Держгеокадастру в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшло клопотання про визнання відповідачами позовних вимог та розгляд справи без участі їхніх представників.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 сільська рада та Головне управління Держгеокадастру, які є відповідачами по даній справі не заперечують щодо пред'явленого позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Визначаючи норми матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично розглядуваним у справі правовідносинам, суд виходить з того, що до спадкових відносин підлягають застосуванню правила книги шостої Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, 09 квітня 2017 року помер чоловік позивачки по справі ОСОБА_3, про що видано свідоцтво про смерть 1-БК № 401378 від 11 квітня 2017року.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України позивачка як дружина покійного, є єдиною спадкоємицею першої черги після його смерті за законом та має право на його спадкове майно в порядку спадкування, оскільки інших спадкоємців у спадкодавця не має.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 користувався земельною ділянкою № 52 загальною площею 0,1200 га., розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 3.5 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно із ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

09 січня 2018 року державним нотаріусом Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори було ухвалено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку №52 площею 0,1200 га. для ведення садівництва після смерті ОСОБА_3 з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала спадкодавцю та рекомендовано звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначає про те, що не може у встановленому законом порядку оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті свого чоловіка, який не встиг закінчити процес приватизації в звязку із смертю.

Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку, слід задовольнити.

Встановлене судом підтверджується:

- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-БК № 427963;

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 І-БК № 4013798;

- копією спадкової справи №964/2017;

- іншими матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.328,1216,1218,1261,1269 ЦК України, Інформаційним листом №24-753/0/4-13 від 16.05.2013року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування ", суд

В и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу про право власності на земельну ділянку № 52 загальною площею 0,1200 га., розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Баришівського району, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, яке відкрилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 09 квітня 2017 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду Апеляційної інстанції через Баришівський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_5