ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/6374/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 вересня 2018 року, головуючий у першій інстанції Мамчин П.І.,

встановила:

ОСОБА_3 у червні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Просив визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, право власності на ? часток квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 у листопаді 2017 року доповнив позовні вимоги, просив визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, право власності на ? часток квартири АДРЕСА_1.

Справа №727/6374/18-ц Провадження №22-ц/822/64/18 Категорія 2

Головуючий у 1-й інстанції Мамчин П.І.

Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будівельні матеріали, які були використані в ході самочинного будівництва гаража, право власності ОСОБА_3 на ? частину будівельних матеріалів.

Визнати право власності ОСОБА_3 на 55/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, гараж літ.Б, криницю 1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Визнати право приватної власності ОСОБА_3 на товариство з обмеженою відповідальністю «Кобра» та мале приватне підприємство «Кобра-Люкс».

Визнати спільними зобов»язаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 бог в сумі 743930 грн.

Також ОСОБА_3 у лютому 2018 року доповнив позовні вимоги, просив визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, право власності на ? часток квартири АДРЕСА_1.

Визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будівельні матеріали, які були використані в ході самочинного будівництва гаража, право власності ОСОБА_3 на ? частину будівельних матеріалів.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 із стягненням компенсації вартості 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 в сумі 87417 грн. 16 коп.

Виділити ОСОБА_2 ? частину квартири АДРЕСА_1, ? частину будівельних матеріалів, які були використані в ході самочинного будівництва гаража.

Припинити право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати право приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати право власності ОСОБА_3 на 9/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Виділити ОСОБА_3 телевізор, холодильник, килим, шафу, стінку, комп»ютерний стіл та стілець, комплект меблів для кухні, газову варочну поверхню, кондиціонер в кількості 2 штук.

Визнати право приватної власності ОСОБА_3 на товариство з обмеженою відповідальністю «Кобра» та мале приватне підприємство «Кобра-Люкс».

Визнати спільними зобов»язаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 бог в сумі 743930 грн.

Крім того ОСОБА_3 у червні 2018 року збільшив позовні вимоги, просив виділити ОСОБА_2 меблі для спальні, телевізор в кількості 2 штук, тумбу, сервант, диван, крісло, стіл, стільці в кількості 6 штук, шафу-купе, ліжко, комп»ютерний стіл, килим в кількості 2 штук, набір меблів для кухні, стіл, стільці в кількості 4 штук, витяжку, духову шафу, газову панель, мікрохвильову піч, холодильник, кухонний комбайн, меблі для прихожої, пральну машинку.

ОСОБА_2 у серпні 2017 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_2 просила визнати об»єктом права спільної сумісної власності добудову до будинку АДРЕСА_2, гараж літ.Б, криницю.

Визнати право власності ОСОБА_2 на 45/200 часток житлового будинку АДРЕСА_2, гаражу літ.Б, криниці, право власності ОСОБА_3 на 65/200 частин житлового будинку АДРЕСА_2, гаражу літ.Б, криниці.

Визнати право власності ОСОБА_2 на ? частку статутного фонду малого приватного підприємства «Кобра Люкс», брати участь в управлінні, на отримання частки прибутку, активів у разі ліквідації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 доходи від здійснення господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Кобра» з 15 листопада 2015 року по 31 серпня 2017 року.

Визнати право власності ОСОБА_2 на телевізор в кількості 2 штук, килим в кількості 2 штук, диван в кількості 2 штук, крісло в кількості 2 штук, шафу, стіл в кількості 2 штук, антресоль, кондиціонер, холодильник, шафу, електром'ясорубку, духовку, гараж, альтанку, пральну машинку, право власності ОСОБА_3 на телевізор в кількості 2 штук, килим в кількості 2 штук, набір меблів для спальні, мяку частину, набір меблів, стіл, компютерний стіл та стілець, стіл та стільці в кількості 4 штук, набір меблів для кухні, витяжку, кондиціонер, комп»ютер з монітором, газову варочну поверніть, газовий котел.

ОСОБА_3 у червні 2018 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на меблі для спальні, телевізор в кількості 2 штук, тумбу, сервант, диван, крісло, стіл, стільці в кількості 6 штук, шафу-купе, ліжко, комп»ютерний стіл, килим в кількості 2 штук, набір меблів для кухні, стіл, стільці в кількості 4 штук, витяжку, духову шафу, газову панель, мікрохвильову піч, холодильник, кухонний комбайн, меблі для прихожої, пральну машинку, які знаходяться у квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 вересня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено, постановлено накласти арешт на рухоме майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, а саме: меблі для спальні білого кольору, які складаються з ліжка, шафи із дзеркалом, двох прикриваних тумб, двох пуфиків із елементами тканини, комоду, тумби із дзеркалом та тумби під телевізор; два телевізора марки Panasonic; тумбу під телевізор коричневого кольору; меблеву кутову стінку-сервант; м'яку частину, яка складається із дивану та одного крісла покриття із тканини коричневого кольору; стіл-столовий та шість стільців коричневого кольору із вставками тканини; кутову шафу-купе коричневого кольору; ліжко коричневого кольору; комп'ютерний стіл; 2 килима зеленого та коричневого кольору; меблі на кухню коричневого кольору, які складаються із чотирьох навісних шаф та чотирьох нижніх тумб; стіл кухонний та чотири стільці із нікелірованими спинками; витяжку марки Арістон; духову шафу електричну; газову панель марки Арістон; мікрохвильову піч марки Самсунг; холодильник двокамерний світло-бежевого кольору; кухонний комбайн марки Мулінекс; меблі в прихожу світло-бежевого кольору; пральну машинку марки Веко.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 вересня 2018 року скасувати та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права, необґрунтованість підстав забезпечення позову.

Вказує на недоведеність набуття за час шлюбу рухомого майна, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, не визначення рухомого майна індивідуальними ознаками, порушення прав ОСОБА_6, яка проживає у квартирі АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.149, ч.1 ст.151 ЦПК України та вважав недоведеним, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 вересня 2018 року відповідає.

На підставі ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частина 2 ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову ОСОБА_3, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є поділ майна подружжя, в тому числі меблів для спальні, телевізору в кількості 2 штук, тумби, серванту, дивану, крісла, стільця, стільців в кількості 6 штук, шафи-купе, ліжка, комп»ютерного столу, килиму в кількості 2 штук, набору меблів для кухні, столу, стільців в кількості 4 штук, витяжки, духової шафи, газової панелі, мікрохвильової печі, холодильника, кухонного комбайну, меблів для прихожої, пральної машинки.

На обґрунтування виду забезпечення позову ОСОБА_3 посилався на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в частині поділу наведеного рухомого майна, оскільки спірне майно перебуває у користуванні ОСОБА_2

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці першому п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на недоведеність підстав забезпечення позову з огляду на заперечення ОСОБА_2 набуття спірного рухомого майна за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебування майна у користуванні ОСОБА_2 та наявності об'єктивної можливості вчинення дій, які можуть ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

У такому разі суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Аналіз змісту статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави стверджувати, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним.

Отже, застосування судом арешту майна не порушує прав ОСОБА_2

Також не можна погодитися з доводами ОСОБА_2, на які є посилання в апеляційній скарзі, про порушення прав ОСОБА_6, яка проживає у квартирі АДРЕСА_1, оскільки у жилому приміщенні знаходиться особисте майно ОСОБА_6

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить посилання на те, що майно, щодо якого вжито заходів забезпечення позову, належить ОСОБА_6

Доводи ОСОБА_2 щодо не визначення рухомого майна індивідуальними ознаками, спростовується змістом заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення , арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника, арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису ,постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

За змістом пункту 10 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо).

Крім того доводи ОСОБА_2 про недоведеність набуття спірного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за час шлюбу не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення заяви про забезпечення позову, а стосуються вирішення спору про поділ майна подружжя.

Крім того, законодавцем не пов»язується можливість застосування заходів забезпечення позову з доведеністю обставин, якими обґрунтовувалися позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

За таких обставин ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 травня 2018 року постановлено з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 11 грудня 2018 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: