Справа №336/7476/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді: Наумова О.О.,

при секретарі: Аксьонової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором від 23.03.2007 р. в сумі 41226,79 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 31018,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016р. складає 796963,68 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 4430,65 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016р. складає 113837,75 грн.; пені за прострочення плати кредиту 1022,58 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016р. складає 26273,39 грн.; штраф за порушення умов кредитного договору 4755, 14 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016 року складає 122174,95 грн., вказуючи, що 23.11.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №14/2007/3049Фжр, згідно якого банк з метою придбання житлового будинку, що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Цегельна, буд.49В, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 42525,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 12,39% відсотків річних. Поручителем данного договору являється ОСОБА_3 Оскільки відповідач свої зобов"язання за кредитним договором не виконує, позивач звернувся із вищевказаним позовом до суду.

08.02.2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення по цивільній справі №336/8698/15-ц пр.2/336/5420/2016 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним.

06.03.2017 року ухвалою суду провадження у цивільній справі відновлено.

10.07.2017 року ухвалою суду призначена по справі судово-економічна експертиза.

28.08.2017 року ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначена до судового розгляду.

28.11.2017 року ухвалою суду на виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2017 року справа направлена до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи для проведення призначеної судом судово-економічної експертизи.

15.01.2018 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі та призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти позову, про що надав письмовий відзив на позов та просив у позові відмовити. В подальшому сторона будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не зявився.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачено частинами 1, 2 ст.553 ЦК України.

Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як встановлено судом, відповідно до укладеного Договору № 14/2007/3049/Фжр від 23.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», Банк) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник), банк надав йому кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості грошові кошти в сумі 42525,00 доларів США строком до 12.11.2027 року на умовах сплати 12,39% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання вказаного договору 23.11.2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 14/2007/3049/Фжр.

Кредитний договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з умовами договору.

15.09.2010 між Банком та ОСОБА_5 було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №14/2007/3049/Фжр від 23.11.2007 року за якою кредитний договір викладено в новій редакції.

15.09.2010 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки № 14/2007/3-49Фжр від 23.11.2007 року за якою договір викладено в новій редакції.

15.01.2013 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №14/2007/3049/Фжр від 23.11.2007 року.

Як встановлено судом, Банк виконав свої зобов'язання та надав кошти Позичальнику, що підтверджується копією заяви про видачу готівки. Представник відповідача не заперечував отримання кредитних коштів.

Водночас відповідачем, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, порушені умови Кредитного договору щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами.

Станом на 20.10.2016 року внаслідок порушення умов договору заборгованість за Кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом 31018,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016р. складає 796963,68 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 4430,65 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016р. складає 113837,75 грн.; пені за прострочення плати кредиту 1022,58 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016р. складає 26273,39 грн.; штраф за порушення умов кредитного договору 4755, 14 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 20.10.2016 року складає 122174,95 грн

Загальна сума заборгованості по кредиту, виданому у доларах США, складає 41226,79 доларів США, що еквівалентно 1059249,77 грн.

Позивачем суду надано на підтвердження своїх вимог копії письмової вимоги №12/3/6-2249 від 31.10.2016р. про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором на імя ОСОБА_3 про виконання грошових зобовязань за договором поруки на імя ОСОБА_3 про погашення протягом 7-ми днів з моменту її отримання простроченої заборгованості, яка склалась станом на 20.10.2015 року в сумі 31018,42 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 4430,65 доларів США, та пені за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 1022,58 доларів США, штрафу в розмірі 4755,14 доларів США. Відомості про отримання цієї вимоги відповідачами суду не надані та у справі вони відсутні, тому надана вимога не підтверджує того, що банк належним чином виконав умови договору поруки щодо направлення письмової вимоги поручителям про погашення боргу.

Позивачем суду не надано доказів того, що поручитель ОСОБА_3 була повідомлена про наявність простроченої заборгованості основного боржника за кредитним договором ОСОБА_2 невиконання позивачем, умов договору щодо направлення письмової вимоги поручителю зумовило збільшення боргу, зважаючи на те, що заборгованість почала виникати задовго до звернення позивача до суду 12.12.2016 року.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.251 ЦК України терміном є певний момент у часі з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що може бути визначена правочином.

Відповідно до ч.2 ст.252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У договорі поруки, укладеному між банком та поручителем ОСОБА_3 не визначений строк його дії. Отже, зазначений договір поруки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вказувалося, з розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на час звернення до суду вбачається, що прострочена заборгованість позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором виникла у жовтні 2015 року, позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі.

Позичальник не виконав умови кредитного договору і у цьому разі за умовами кредитного договору у банку виникло право вимоги дострокового повернення кредиту. Відтак з цього моменту почав спливати строк виконання зобов'язання, протягом якого банк має право звернутись з вимогою до поручителя, а у разі, якщо банк не скористається таким правом, зобов'язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку.

До суду з позовом до поручителя банк звернувся 12.12.2016 року тобто в за межами встановленого законом строки. У зв'язку з цим, зобов'язання поручителя за договорами поруки, що укладений 23.11.2007 року між банком та ОСОБА_3 припинився відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України.

З листа №3416/3417-17 від 13.12.2017 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається, що повертають матеріали справи №336/7476/16-ц без виконання у звязку з неоплатою експертизи.

Представник відповідача не надав суду доказів, що заборгованість відсутня чи є меншою.

Відповідачем не спростовано порушення умов Кредитного договору та розмір заборгованості за Кредитним договором.

Отже, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню. В частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 41226,79 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.10.2016 року становить 1059249,77 грн. підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 13, 89, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України,, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №14/2007/3049Фжр від 23.11.2007 року в розмірі 41226,79 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 20.10.2016 року становить 1059249,77 грн.

В іншій частині первісних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 15888,75 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 20.04.2018 року

Суддя О.О. Наумов