Справа № 452/2274/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" листопада 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Самбірської міської ради Львівської області про визнання права власності на частку житлового будинку за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить ? ідеальної частки житлового будинку по вул. Грушевського у м. Самборі Львівської області, який вона придбала за Договором міни 09.10.201 року. Інша ? частка даного житлового будинку належить ОСОБА_4, яка померла 01.05.1981 року. З 2001 року в житловому будинку проживає її сімя. Впродовж 16 років Самбірською міською радою Львівської області заява про визнання спадщини відумерлою не подавалася. З часу придбання будинку вона провела в ньому ремонт, змінила вікна, двері, відремонтувала дах, огорожу, усі комунальні послуги оплачує вона та утримує весь будинок, просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку №7 по вул. Грушевського у м. Самборі Львівської області, загальною площею 93,3 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м. за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області, в судовому засіданні позов визнав повністю, згідний з його задоволенням.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно Договору міни ОСОБА_1 поміняла належну їй квартиру АДРЕСА_1 на належні ОСОБА_5 ? частини будинку №7 по вул.. Грушевського в м. Самборі, Львівської області.

Згідно реєстраційного посвідчення виданого 22 жовтня 2001 року Самбірським МБТІ, підтверджується, що ОСОБА_1 належить 3/4 частини житлового будинку №7 по вул. Грушевського в м. Самборі Львівської області.

ОСОБА_6 №2072 від 20.11.2017 року виданої Самбірським МБТІ ? частина житлового будинку №7 по вул.. Грушевського в м. Самборі Львівської області належить ОСОБА_4.

01.05.1981 року померла ОСОБА_4, що підтверджується повідомленням Самбірського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис № 90.

Із повідомлення Самбірської державної нотаріальної контори №1545/01-16 від 26 вересня 2018 року, відомо, що на момент пошуку в Спадковому реєстрі інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_4, яка померла 01.05.1981 року відсутня.

Із довідки, виданої КП СМР «ЖЕК» № 8668 від 17.12.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2001 року.

Факт володіння і користування житловим будинком підтверджується реєстраційним посвідченням, технічним паспортом на будинок, а також паспортом громадянина України позивача.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першо їстатті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих таперехідних положень ЦК, про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у спірному будинку, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

З наведенного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_7 більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, тому вона набула право власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку №7 по вул. Грушевського у м. Самборі Львівської області, загальною площею 93,3 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м.

Керуючись ст.ст. 12,13,89, 259, 263, 265, 274, 279 ЦПК України суд,

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? (одну четверту) частку житлового будинку №7 по вул. Грушевського у м. Самборі Львівської області, загальною площею 93,3 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м. за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.11.2018 року.

Суддя