Справа №585/3741/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1902/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

06 листопада 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про призначення судово-психологічної експертизи

в цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, третя особа Служба у справах дітей Роменської районної державної адміністрації Сумської області, про визнання незаконним утримання дитини на території України, повернення її за постійним місцем проживання, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відпов ідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

13 вересня 2016 року ОСОБА_9 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про визнання незаконним утримання його сина ОСОБА_10 на території України та повернення його до Республіки Туреччина за постійним місцем проживання. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем у них народився син ОСОБА_10, який є громадянином ОСОБА_11 Республіки, де він останні два роки проживав та навчався. 12 липня 2016 року він разом з відповідачем та сином приїхали на літні канікули до батьків ОСОБА_7 в с. Рогинці Роменського району Сумської області. Проте, син разом з матірю не повернувся до Туреччини, хоча про повернення було попередньо домовлено між ним та відповідачкою і у телефонній розмові відповідач повідомила, що не збирається з сином повертатися до Туреччини. Також позивач вказав, що мати незаконно утримує дитину на території України, оскільки постійним місцем проживання дитини є Туреччина, так як там знаходиться його сімя, друзі, є всі умови для комфортного життя та розвитку дитини, однак, відповідач самочинно змінила місце проживання дитини, чим порушує права сина та його права, як опікуна. Вважаючи, що спірні правовідносини підпадають під дію Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, до якої Україна приєдналася з 01 вересня 2006 року, позивач просив повернути сина ОСОБА_10 за постійним місцем проживання до ОСОБА_11 Республіки.

26 жовтня 2016 року ОСОБА_9 звернувся з додатковою вимогою, в якій, посилаючись на ті ж самі обставини, просив визнати незаконним утримування сина ОСОБА_10 на території України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2016 року обидва позови були об'єднані в одне провадження.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року позов ОСОБА_9 задоволено.

Визнано незаконним утримування на території України неповнолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено повернути неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, до місця постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1 Коньяалти/Анталія.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині повернення неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, до місця постійного проживання у ОСОБА_11 Республіці.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2016 року відстрочено виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року в частині негайного повернення неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, до постійного місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1 Коньяалти/Анталія, до закінчення розгляду справи Апеляційним судом Сумської області.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_9

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 1212,64 грн компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 7000 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_9 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Сумської області від 12 січня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

Під час судового розгляду даної цивільної справи 30 жовтня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про призначення судово-психологічної експертизи з метою зясування обставин щодо того, що дитина ОСОБА_12 відмовилась повертатись до Туреччини, як постійного місця її проживання, а також для того, щоб зясувати, чи не завдасть таке повернення психічної шкоди дитині або іншим чином створить для неї нетерпиму обстановку.

У звязку із зазначеним, представник відповідача просить поставити перед експертами наступні питання:

1) Чи досяг ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, такого віку і рівня зрілості, при якому може вільно та усвідомлено висловити свою думку при вирішенні спору між батьками щодо його подальшого виховання, місця проживання та повернення до Республіки Туреччини?

2) Які відкриті та приховані побажання дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо повернення на проживання з батьком до Республіки Туреччина та з ким з батьків для нього буде більш комфортним подальше проживання?

3) Чи не існує серйозного ризику того, що повернення ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, без матері до Республіки Туреччини поставить під загрозу заподіяння йому психічної шкоди або іншим шляхом створить для нього нетерпиму обстановку?

Також і представник позивача ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 у клопотанні від 06 листопада 2018 року просив поставити на судово-психологічну експертизу наступні питання:

1) Чи має залежність оцінка сімейної ситуації ОСОБА_10 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, від впливу з боку матері?

2) Чи відбулися у ОСОБА_10 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, після того, як він у 2016 році не повернувся до Республіки Туреччина та чи спричинило це страждання або інші негативні емоції для нього?

3) Яким чином зміна місця проживання у 2016 році вплинула на спілкування ОСОБА_10 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його батьком ОСОБА_9, як це вплинуло на емоційний стан та відчуття благополуччя дитини?

Розбіжності у клопотаннях щодо проведення експертизи стосуються саме експертної установи, яка буде проводити судово-психологічну експертизу, так як представник з боку позивача просить доручити проводити експертизу Харківському НДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_13 (м. Харків), а представник з боку відповідача Сумському відділенню Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_13 (м. Суми), посилаючи, при цьому, на різні обставини.

Заслухавши думку учасників справи стосовно призначення судово-психологічної експертизи, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлені клопотання підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів з урахуванням обставин справи та заявлених клопотань дійшла висновку, що для правильного вирішення справи необхідні спеціальні пізнання у іншій сфері, ніж право, тому клопотання про проведення судово-психологічної експертизи підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У ч. 3 ст. 103 ЦПК України зазначено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Як передбачено ч. 3 ст. 104 ЦПК України, ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об'єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, психічний стан особи.

Колегія суддів вважає за необхідне визначити питання, з яких має бути проведена експертиза, з урахуванням тих, які були подані представниками сторін, а також одне питання за ініціативою суду, що стосується зясування обставин про психологічне сприйняття дитиною ОСОБА_10 умов проживання у тій сімї, де він мешкає на даний час, так як отримані відповіді на них нададуть можливість зясувати обставини, що мають значення для справи.

Отже, з метою повного та всебічного зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, колегія суддів вважає за необхідне призначити у справі судово-психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13, так як місце знаходження цієї експертної установи є значно ближчим до місця проживання малолітньої дитини, що кращим чином має відобразитись, виходячи з її інтересів.

Оскільки призначення експертизи унеможливлює подальший розгляд справи в зв'язку з необхідністю надати експерту всі матеріали справи, тому колегія суддів вважає необхідним зупинити провадження в справі на строк проведення експертизи, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 103; 104; 107; 108; 252 ч. 1 п. 5; 381 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про призначення у справі судово-психологічної експертизи задовольнити частково.

Призначити у справі судово-психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_13 (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 27), попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Поставити перед експертами наступні питання:

1) Чи досяг ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, такого віку, рівня зрілості, емоційного стану, при якому може вільно та усвідомлено висловити свою думку при вирішенні спору між батьками щодо його подальшого виховання, місця проживання з одним з батьків, в тому числі і щодо повернення до Республіки Туреччини?

2) Які відкриті та приховані побажання дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо повернення на проживання з батьком до Республіки Туреччина та з ким з батьків для нього буде більш комфортним подальше проживання?

3) Чи не існує серйозного ризику того, що повернення ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, без матері до Республіки Туреччини поставить під загрозу заподіяння йому психічної шкоди або іншим шляхом створить для нього нетерпиму обстановку?

4) Чи є позитивним психологічне сприйняття дитиною сімї, в якій вона проживає на даний час?

5) Чи залежить оцінка сімейної ситуації малолітнім ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, від впливу з боку матері ОСОБА_7?

6) Чи відбулися у ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, після того, як він у 2016 році не повернувся до Республіки Туреччина та чи спричинило це страждання або інші негативні емоції для нього?

7) Яким чином зміна місця проживання у 2016 році вплинула на спілкування ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його батьком ОСОБА_9, як це вплинуло на емоційний стан та відчуття благополуччя дитини?

Експертизу провести протягом одного місяця з дня надходження матеріалів цивільної справи.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в рівній мірі на кожного з них.

В розпорядження експерта надати:

- матеріали цивільної справи № 585/3747/16-ц у 2 томах: 1 том на 253 арк., 2 том на 236 арк.

Явку дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, для експертного психологічного дослідження у визначений експертною установою день та час має забезпечити мати ОСОБА_7 та батько ОСОБА_9.

Розяснити учасникам справи, що відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в частині зупинення провадження безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя-доповідач (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4