Справа №263/9334/18
Провадження №2/263/2154/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 11 липня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловими приміщенням, а саме: квартирою за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область. У вказаній квартирі проживав син позивача ОСОБА_2, який часто відїжджав, а також відбував покарання у вигляді позбавлення волі, у звязку із чим спільного побуту з позивачем не мав. У 2012 році відповідач зібрав свої речі та виїхав для постійного проживання у м. Бердянськ. Жодних перешкод для проживання відповідача у спірній квартирі позивач не вчиняла. Посилаючись на вказані обставини, керуючись ст. ст. 71, 150 ЖК УРСР, позивач просила позовні вимоги задовольнити (а. с. 2-3).

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху (а. с. 16).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив (а. с. 19).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 листопада 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 24).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що квартира за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область, належить ОСОБА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 20 грудня 1993 року, виданим Маріупольським міським бюро технічної інвентаризації (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-НО № 346088, виданого Відділом РАЦС Жовтневого району м. Жданова 10 березня 1977 року, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 7).

Відповідно до довідки від 06 вересня 2018 року № 03-12-9149, виданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область, з 23 червня 1992 року по теперішній час (а. с. 20).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область, але не проживає за вказаною адресою з 2012 року, що підтверджується актом та довідкою, виданими ЖБК «Зеніт» від 10 липня 2018 року

Крім того, факт не проживання ОСОБА_2 за адресою реєстрації з 2012 року підтверджують письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5, наявні у матеріалах справи (а. с. 25, 27).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область, відповідач до спірної квартири не повернувся, знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача, який є сином позивача, без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,8 грн., який пов'язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи текою, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВА № 415728, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КС № 172241, зареєстрований за адресою: бул. Шевченка, 264, кв. 149, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя О.М. Музика