Справа № 466/1976/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 р. Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу на дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про повернення судового наказу стягувачу без прийняття до виконання та зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

16 березня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулось в суд зі скаргою, в якій просить визнати дії та рішення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про повернення судового наказу стягувачу без прийняття до виконання такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства; зобов'язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 прийняти до виконання судовий наказ № 466/8876/13-ц, 2-н/466/1288/13 від 21.11.2013 року, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі даного виконавчого документу без сплати стягувачем авансового внеску.

В обґрунтування скарги зазначив, що на адресу Приватного акціонерного товариства Львівобленерго 14.03.2018 р. вх. № 30705 від 19.09.2017 надійшло повідомлення державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про повернення судового наказу № 466/8876/13-ц, 2-н/466/1288/13 від 21.11.2013 року стягувачу без прийняття до виконання, виданого 21.11.2013 р. Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 2888 грн. 09 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги та 114 грн.70 коп. судового збору. Підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом є відсутність підтверджуючих документів про сплату авансового внеску, а також відсутність у пред'явленому до виконання виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника.

Посилання державного виконавця на відсутність у виконавчому документі реєстраційних номерів облікової картки платника податків боржників як підставу для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, є необґрунтованими та безпідставними.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, та не повідомив суд про причини неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що скарга є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Судом встановлено, що 21 листопада 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 2888 грн. 09 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги та 114 грн.70 коп. судового збору.

21.03.2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50504471.

27.07.2017 року ПАТ «Львівобленерго» повторно звернулося із заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про примусове виконання судового наказу.

14.03.2018 р. вх. № 30705 від 19.09.2017 на адресу ПАТ Львівобленерго надійшло повідомлення державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про повернення судового наказу № 466/8876/13-ц, 2-н/466/1288/13 від 21.11.2013 року стягувачу без прийняття до виконання, виданого 21.11.2013 р. Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 2888 грн. 09 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги та 114 грн.70 коп. судового збору. Підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим п.2 ч.1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р., а саме відсутність підтверджуючих документів про сплату авансового внеску, а також відсутність у пред'явленому до виконання виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України та ч.1ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини четвертої цієї ж статті Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам цієї статті державний виконавець повертає виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Позиція Верховного Суду України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження (винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) у зв'язку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника така, що відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (Постанова ВСУ від 25 червня 2014 року справа № 6- 62цс 14).

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що відсутність у судовому наказі № 466/8876/13-ц, 2-н/466/1288/13 від 21.11.2013 року ідентифікаційного коду боржника не може бути підставою для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, оскільки державний виконавець Сороківський М. М. своїм правом отримання конфіденційної інформації - ідентифікаційного номера не скористався, а зіславшись на відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника виніс постанову про повернення виконавчого документу без виконання, тим самим допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача, в зв'язку з чим винесена ним постанова є безпідставною, незаконною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Окрім цього, сплата авансового внеску, передбаченого п. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року є обовязковою за умови предявлення виконавчого документу до виконання вперше. Проте, виконавчий документ був повернутий державним виконавцем стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та повторно предявлявся стягувачем до виконання.

Закон №1404-VIII від 02.06.2016 року (п. п. 5-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»), вказує, що виконавчий документ, який перебував на виконанні до набрання чинності цим Законом, тобто до 05 жовтня 2016 року, повинен виконуватися органами державної виконавчої служби до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені ст. 49 Закону №606-XIV від 21.04.1999р. та ст. 39 Закону №1404-VIII від 02.06.2016р. відсутні.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. 19, ч. 2 ст. 32, 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України, ч. 1 ст. 4, п. 3 ч. 3 ст. 18, п. 2 ст. 26, п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.18, ч. 2 ст. 247, 447, 450- 451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити.

Визнати дії та рішення державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо повернення судового наказу № 466/8876/13-ц, 2-н/466/1288/13 від 21.11.2013 p., виданого Шевченківським районним судом м. Львова стягувачу без прийняття до виконання такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Зобов'язати державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 прийняти до виконання судовий наказ № 466/8876/13-ц, 2-н/466/1288/13 від 21.11.2013 p., винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа без сплати авансового внеску.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_7