Постанова

Іменем України

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 336/6657/16-ц

провадження № 61-12336св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О.,

ОлійникА. С. (суддя-доповідач),

СтупакО. В.,

УсикаГ. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Кутковецька сільська рада в Чемеровецькому районі Хмельницької області, Чемеровецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року у складі судді Наумова О. О. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Онищенка Е.А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Кутковецька сільська рада в Чемеровецькому районі Хмельницької області, Чемеровецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про встановлення факту родинних відносин та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначив, що для отримання спрощеного порядку в'їзду до Польщі, який поширюється на етнічних поляків, йому необхідно надати до дипломатичного представництва РеспублікиПольщі в Україні докази належності до національності поляк. Перешкодою для цього є відсутність оригінала свідоцтва про народження його батька. Актовий запис про народження його батька ОСОБА_6 було відновлено, але він не містить повної інформації про його дідуся та бабусю. У свідоцтві про народження заявника міститься інформація про національність батька ОСОБА_7 - українець, що не відповідає тій інформації, яку він отримав з архівів. Встановити факт родинних відносин через відділ запису актів цивільного стану не вдалося, оскільки книга реєстрації актів про народження за ІНФОРМАЦІЯ_3 на державне зберігання не надходила.

З урахуванням уточненої заяви просив суд встановити факт родинних відносин, а саме: ОСОБА_4, по лініїбатькарідства, є онуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, розстріляного ІНФОРМАЦІЯ_4. Зобов'язати Чемеровецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести в актовий запис про народження ОСОБА_7 № 275083 від 12 жовтня 2016 року відомості про батьків, а саме батьком дитини записати ОСОБА_8, матір'ю дитини - ОСОБА_9.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року у задоволені заяви ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність факту родинних відносин, оскільки заявником не надано доказів на обґрунтування цього факту.

Суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником суду свідоцтво про народження батька заявника - ОСОБА_7 не містить відомості про його батьків, а у свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено як «ОСОБА_7», воно збігається з прізвищем, яке вказано в свідоцтві про народження батька заявника. Відомостей про батьків заявником суду надано не було. Належних доказів того, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_10 надано не було.

Надана судупогосподарська книга за 1944-1946 років не є неналежним доказом родинних відносин. Копії матеріалів кримінальної справи № 152660 містять розбіжності та не підтверджують обставини, які заявник зазначив узаявіпро встановлення юридичного факту. Суд першої інстанції також виходив з того, що невідповідність особистих відомостей осіб, вказаних заявником як членів родини, відсутність письмових доказів, показань свідків свідчать про необґрунтованість заявлених вимог.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про недоведеність заявлених вимог та ненадання відповідних письмових доказів, достовірних відомостей щодо членів родини, та дійшов висновку, що додатково надані докази не спростовують висновків суду першої інстанції.

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року, а 16 червня 2017 року подав касаційну скаргу у новій редакції, в якій просив скасувати судові рішення, а справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами було ухвалено судове рішення без з'ясування всіх обставин справи, судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права. Надані заявником докази досліджені судами лише щодо співвідношення певних дат, подій, імен та прізвищ, проте не враховано період часу, коли вони складались. Судами не взято до уваги, що погосподарська книга була основним джерелом надання інформації про ведення громадянами особистого господарства та джерелом генеалогічної інформації, за підтвердженням якої заявник і звернувся до суду. Відсутність у погосподарській книзі запису про його діда ОСОБА_8 - чоловіка його баби ОСОБА_9 зумовлено лише тим фактом, що на час її ведення (1944 - 1946 роки) ОСОБА_8 був розстріляний ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі протоколу № 2 засідання особової трійки УНКВС по Кам'янець-Подільській області ІНФОРМАЦІЯ_4. До апеляційного суду ним подано додаткові докази, що саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є батьками його дядька - ОСОБА_11, про що свідчить копія метричної виписки, виписка про реєстрацію шлюбів та розлучень. До матеріалів справи ним долучено копію виписки з книги постанов, наказів, розпоряджень та інструкцій ВУЦВК, повітного виконкому, райвиконкому, про грошовий подвірний податок, про зміну трудгужподатків грошовим податком, протоколів загальних зборів громадян села Кутківці, засідань членів сільради, педради агрошколи, подвірних списків громадян села. Відповідно до записів № 658 та № 659 вказано: ОСОБА_12 38 років - хлібороб, голова сім'ї, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 - господарка, а записи під номерами 660 та 661 - їх живі діти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 і ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно. Неправильним є висновки суду щодо невідповідності прізвища батька заявника у свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть, оскільки після ухвалення рішення у справі він звернувся із заявою про виправлення помилки у прізвищі у свідоцтві про смерть батька. Копію свідоцтва про смерть від 22 березня 2017 року НОМЕР_1 долучено до матеріалів справи апеляційним судом. Не враховано той факт, що згідно висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №956/319-m-3 від 20 березня 2017 року, прізвища: ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6 з урахуванням розбіжностей у документах є ідентичними. Суди не надали належної оцінки матеріалам кримінальної справи щодо записів прізвища по батькові його діда, оскільки в анкеті арештованого прізвище по батькові «Якович» зазначений як «Якубович», а в інших матеріалах цієї кримінальної справи - «Якович», як і вказано у його заяві. У свідоцтві про смерть його діда, виданого Чемеровецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 15 січня 1991 року (відновлений запис), зазначено, що саме ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, причина смерті - розстріл, що є належним доказом у справі. Помилки у матеріалах кримінальної справи із зазначенням повних років його батька ОСОБА_7 та його дружини і синів, ОСОБА_8 міг допустити внаслідок застосування «мордування» органами НКВС Української РСР з метою отримання необхідних свідчень та позбавлення його волі. Суди не проаналізували відповідність дат та анкетних відомостей його діда ОСОБА_8, не надали належну оцінку розбіжностям, які могли бути наслідком незаконного затримання останнього, неграмотності працівників НКВС Української РСР та не врахували такі докази у їх сукупності з іншими.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2017 відкрито касаційне провадження у вказаній цивільній справі.

05 березня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2018 року зазначену справу призначено до розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судові рішення - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Кутковецькою сільрадою Чемеровецького району Хмельницької області 24 березня 1958 року, його батьками є ОСОБА_7, національність - українець, та ОСОБА_15, національність - українка (а.с.4)

У свідоцтві про народження батька заявника- ОСОБА_7(а.с.7) відомості про батьків відсутні.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, яке видано повторно, прізвище померлого зазначено як «ОСОБА_7».(а.с. 8).

Згідно зі статтею 234 ЦПК України, в редакції від 18 березня 2004 року №1618 - IV (далі - ЦПК України 2004 року) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 256 ЦПК України 2004 року суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Водночас рішення суду про встановлення родинних відносин не може бути підставою для внесення виправлень, змін чи доповнень в актовий запис, видачі заявнику нового паспорта.

Суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що прізвище батька заявника, зазначене у свідоцтві про його народження, не збігаються з прізвищем, вказаним у свідоцтві про його смерть.

Судами встановлено, що відомостей про батьків ОСОБА_7 суду не надано та відсутні належні докази про те, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_7

Відповідно до погосподарської книги за 1944 - 1946 роки у складі членів сім'ї ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з тим, розбіжності встановлені судами у матеріалах кримінальної справи та погосподарській книзі свідчать про невідповідність особистих відомостей осіб, зазначених заявником як членів родини.

Судами встановлено, що у пункті 17 анкети арештованого до складу його сім'ї записано: дружина ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_9, син ОСОБА_16 - ІНФОРМАЦІЯ_10.

Суди першої та апеляційної інстанції при дослідженні записів у погосподарській книзі та у матеріалах кримінальної справи дійшли висновку про те, що розбіжності у вказаних документах, зокрема, у році народження дружини ОСОБА_9 та сина ОСОБА_16 спростовують факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_17 (а.с.13-20). Зокрема, такі розбіжності вказують на невідповідність прізвища, по батькові ОСОБА_8 записам у анкеті арештованого ОСОБА_17 та відомостей про вік його дружини та дитини.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що у свідоцтві про народження батька заявника - ОСОБА_7 та свідоцтві про смерть останнього містяться розбіжності у прізвищі батька заявника.

Відповідно до експертного висновку від 20 березня 2017 року № 056/319-m-3, проведеного Українським бюро лінгвістичних експертиз, з урахуванням зазначеного прізвища ОСОБА_7 (свідоцтво про народження (запис поновлено повторно), запис ОСОБА_7), ОСОБА_13 (свідоцтво про смерть (повторно), запис ОСОБА_13), ОСОБА_14 (довідка з Державного архіву Хмельницької області про реєстрацію народження, запис про народження ОСОБА_14), та ОСОБА_17 (довідка з Державного архіву Хмельницької області про реєстрацію народження, запис про сім'ю ОСОБА_17) не зважаючи на розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб, є ідентичними (а.с. 102).

Листом №В-347/01.01-14/2016 від 21 березня 2016 року заявнику повідомлено, що книги реєстрації актів про народження с. Кутківці Чемеровецького району Хмельницької області за ІНФОРМАЦІЯ_3 на державне зберігання не надходили, тому підтвердити народження ОСОБА_7 неможливо (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 19 жовтня 2016 року, відомості про батьків ОСОБА_7 відсутні (а. с. 10).

Таким чином, до заяви про встановлення факту родинних відносин заявник не надав належні та допустимі докази, які підтверджують юридичний факт, а саме: погосподарські книги, виписки з домових книг, інші документи та показання свідків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що заявником не надано достовірних та достатніх доказів для встановлення факту родинних відносин.

Доводи касаційної скарги Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Переглядаючи у касаційному порядку судове рішення, суд касаційної інстанції на підставі встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України касаційна інстанція не має права встановлювати фактичні обставини та оцінювати докази.

Суд першої та апеляційної інстанції дослідили докази та надали їм оцінку. Заявник не погоджується з оцінкою судами доказів у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновки судів про недоведеність факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8.

Посилання заявника на експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 20 березня 2017 року (а.с. 102) не є достатнім доказом на підтвердження встановлення факту родинних відносин. У висновку зазначено про те, що прізвища попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах осіб, є ідентичними. Суди виходили з того, що заявником не надано переконливих доказів на підтвердження факту родинних відносин, а також за відсутності особистих даних осіб, стосовно яких заявником суду було надано документи.

Доводи касаційної скарги щодо відомостей, зазначених у матеріалах кримінальної справи №152660 (а. с. 16-20), є власною оцінкою заявника та його припущенням, що помилки у документах могли бути допущені через катування ОСОБА_8 органами НКВС Української РСР з метою отримання потрібних свідчень та позбавлення його волі.

Згідно із частиною третьою статті 235 ЦПК України 2004 року, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Посилання заявника на те, що з урахуванням його віку, територіальну віддаленість від села Кутівці, неможливості встановити свідків не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанції про недоведеність вимог, оскільки заявник мав довести ті обставини, на які він посилався відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року.

Рішення суду покликане забезпечити здійснення принципу верховенства прав. Тому рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик