ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1615/18 Справа № 202/3880/17 Суддя у 1-й інстанції - Зосименко С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року Моторне транспортне страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи його тим, що 08 грудня 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем марки «Даймлеркрайслер», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Вказували, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КупАП закрите у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначали, що на час ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, завдана шкода винуватцем ДТП потерпілій власниці автомобіля ОСОБА_3 відшкодована не була.

Посилаючись на те, що власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3, з метою отримання страхового відшкодування, звернулась до МТСБУ та вони здійснили виплату потерпілій особі в розмірі 50.000 грн., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 50.000 грн. понесених збитків, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року позовні вимоги МТСБУ задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним і необґрунтованим, просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову, оскільки він не є винуватцем ДТП, а МТСБУ повинно було відмовити у здійснені страхової виплати.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 грудня 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку та виїхав на смугу зустрічного руху, де і допустив зіткнення з автомобілем марки «Даймлеркрайслер», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Автомобілі отримали механічні пошкодження, власникам транспортних засобів завдано матеріальних збитків.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КупАП закрите у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.19).

На час настання ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с. 21-35), складеного ТОВ «ЕКСАС» 09 січня 2015 року, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля «Даймлеркрайслер», реєстраціний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 65.278 грн.05 коп.

У зв'язку із настанням події, передбаченої ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 50.000 грн. на підставі наказу №3787 від 28 липня 2015 року (а.с.37).

Кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №3910 від 04 серпня 2015 року (а.с.38).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як роз'яснено у пунктах 26,27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно підпункту 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП в порядку регресу.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2015 року, якою було закрите провадження, встановлена його не винуватість у ДТП є хибними, оскільки провадження закрите у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а не у зв'язку з відсутністю його вини, крім того, у вказаній постанові зазначено, що саме ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де і зіткнувся з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2

Посилання в апеляційній скарзі стосовно того, що МТСБУ повинно було відмовити у здійснені виплати страхового відшкодування, не може бути прийняте до уваги, оскільки саме МТСБУ на підставі отриманих документів таких як заява, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду приймає рішення щодо здійснення виплати.

Доводи стосовно того, що шкоду повинен відшкодувати водій ОСОБА_4, не можуть слугувати підставою для скасування рішення, оскільки вони побудовані виключно на думці апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст.375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення немає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.