Житомирський апеляційний суд
Справа №280/4/18 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №280/4/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. в м. Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно - ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0857 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у січні 2008 року між ОСОБА_3 та його синами - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений спадковий договір, за умовами якого сини після смерті батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали отримати в рівних частках у власність житловий будинок та земельну ділянку за вищевказаною адресою. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а його син - ОСОБА_4, який є батьком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та після смерті останньої відкрилася спадщина. Постановою приватного нотаріуса від 09 листопада 2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті баби на житловий будинок та земельну ділянку через наявність спірних питань стосовно чинності спадкового договору чи його частин та відсутністю у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0857 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В задоволенні позову в частині визнання права власності саме в розмірі ? частини відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що у зв'язку зі смертю одного з набувачів за спадковим договором майно автоматично вибуло зі складу спадкового договору та може успадковуватися на загальних підставах спадкування за правом представлення. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено право особи, яка не є набувачем за спадковим договором, на можливість успадкування майна, зазначеного в чинному спадковому договорі. Вважає, що спадковий договір не є спадкуванням, а є переходом права власності на майно після смерті власника, що унеможливлює поширення норм спадкового права на дані правовідносини. Спірний житловий будинок та земельна ділянка не входять до складу спадщини ні після смерті батька, ні після матері, оскільки на це майно норми спадкового права не поширюються. Вважає, що після смерті його брата ОСОБА_4, батька позивача, його права за спадковим договором не перейшли до спадкоємців, оскільки на момент його смерті спірне нерухоме майно не входило до складу спадщини. Після смерті матері житловий будинок із земельною ділянкою має перейти йому, як єдиному з набувачів за спадковим договором.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Конституцією України забезпечується можливість розпоряджатися своїм майном на випадок смерті та передбачено право спадкування власності громадян. На виконання даного положення Конституції України в Цивільному кодексі України передбачено дві підставим переходу прав та обов'язків від померлої особи до інших осіб: перша - спадковий договір, друга - спадкування.

Відповідно до частини першої ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Законодавством України включено спадковий договір до Книги шостої ЦК України, що, у свою чергу, зумовлює необхідність визначення правової природи спадкового договору, встановлення його специфічних ознак.

Частиною першою ст.1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно з ЦК України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя останнього, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. При цьому до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права, незалежно від того, що норми, які його регулюють, включені до Книги шостої ЦК України «Спадкове право», оскільки перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.

Отже, спадковий договір має подвійну правову природу, він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором, зміст якого визначають його істотні умови.

Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що 24 січня 2008 року між ОСОБА_3 (відчужувачем) та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (набувачами майна) укладений спадковий договір, який посвідчений нотаріально, за умовами якого ОСОБА_3 (батько) передає в рівних частках після своєї смерті та смерті ОСОБА_5 (дружини) у власність ОСОБА_4 (сина) та ОСОБА_2 (сина) належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0857 га, що знаходяться в АДРЕСА_1

У пункті 2 спадкового договору зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва НОМЕР_1 на право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, виданого Коростишівською міською радою 25 червня 1979 року, зареєстрованого в КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» в реєстровій книзі №14, реєстр №3121, а земельна ділянка належить - на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Коростишівською міською радою 23 травня 2007 року за №03. Іншого матеріали справи не містять.

Сторони спадкового договору також домовилися, що право власності на вказані в договорі житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку переходить до набувачів майна в рівних частках у разі виконання ними умов цього договору та після смерті ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_5 (п.7 спадкового договору).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.42). ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.41). ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.43).

Спадковий договір укладався під відкладальною обставиною, щоб набувачі пережили відчуджувача та його дружину. Оскільки смерть набувача ОСОБА_4 настала до смерті ОСОБА_5, то спадковий договір з огляду на його особистий характер вважається припиненим в частині щодо набувача ОСОБА_4 (п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Отже дія спадкового договору щодо ? частини спірного житлового будинку та земельної ділянки припинилася ІНФОРМАЦІЯ_2 році, а тому половина спірного нерухомого майна виявилася вільною від спадкового договору з цього часу та на нього поширився режим спадкування за законом.

У постанові приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Чевкоти О.А. від 09 листопада 2017 року зазначається про те, що ОСОБА_5 спадщину після смерті померлого чоловіка, ОСОБА_3, прийняла відповідно до частини третьої ст.1268 ЦК України (а.с.20).

Також у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначається про те, що згідно з матеріалами спадкової справи №59/2016 року спадкоємцями за законом після ОСОБА_5 в рівних частках є - її син, ОСОБА_2, спадщину прийняв, та онука, ОСОБА_1, батько якої, ОСОБА_4 (син ОСОБА_5) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадщину прийняла (спадкування за законом за правом представлення, частина перша ст.1266 ЦК України). Факт прийняття спадщини вказаними спадкоємцями підтверджується відповідними заявами, які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с.19 зворот).

Із огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та додаткового правового обґрунтуванням не потребують.

Постановою приватного нотаріуса від 09 листопада 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби на житловий будинок та земельну ділянку у зв'язку з наявність спірних питань стосовно чинності спадкового договору чи його частин та відсутністю у неї правовстановлюючих документів на майно.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відтак апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за позивачем належить визнати у судовому порядку право власності на ? частину спірного житлового будинку та земельної ділянки у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його скасування не вбачається, а тому рішення залишається без змін в силу ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Пов ний текст постанови складений 03 грудня 2018 року.