Справа № 599/359/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2018 р. Зборівський районний суд у складі головуючого судді Чорної В.Г. при секретарі Бородайко І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Залозецького селищного голови про визнання незаконними та скасування розпорядження селищного голови про звільнення з посади, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами, відповідно до яких просить визнати незаконним його звільнення із посади начальника «Залозецького комбінату комунальних підприємств», поновити порушені права, визнавши незаконним та скасувавши розпорядження Залозецького селищного голови №11 від 12 січня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 І.»

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2018 року у справі № 599/1171/17, яке набрало законної сили його поновлено на посаді тимчасово виконуючого обовязки начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради «Комбінат комунальних підприємств» і для його виконання 11.01.2018 року звернувся до селищного голови. Розпорядженням Залозецького селищного голови №09 від 11.01.2018 року його поновлено, починаючи з 11.01.2018 року тимчасово виконуючим обовязки начальника ККП «Залозецький комбінат комунальних підприємств». Оскільки вказана у розпорядженні назва підприємства суперечила запису в трудовій книжці і рішенню Зборівського районного суду, то позивач відмовився його підписувати.

З 12.01.2018 р. по 25.01.2018 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні в Залозецькій НРЛ № 2. 26.01.2018 року позивач звернувся до Залозецького селищного голови ОСОБА_2 щоб він виконав рішення суду про поновлення на роботі та видав на руки відповідне розпорядження. Того дня перед сесією Залозецької селищної ради працівником апарату селищної ради позивачу вручили розпорядження селищного голови № 10 від 12.01.2018 року "Про поновлення ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обовязки начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області "Комбінат комунальних підприємств" та на сесії зачитано розпорядження №11 від 12.01.2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1І.», по змісту в звязку із закінченням строку трудового договору, яке вручено позивачу працівником апарату ради 29.01.2018 року о 10.15 год. Вважає що звільнений протиправно під час лікарняного, тому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Залозецького селищного голови №11 від 12.01.2018 року та поновити його на посаді начальника КП «Залозецький ККП» з 12.01.2018 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити, вважає звільнення з посади позивача підставним, проведеним у відповідності до вимог статуту та діючого законодавства про працю, так як позивач ОСОБА_1 з урахуванням обставин прийняття на роботу на вказану посаду та умовами виконання роботи був призначений тимчасово виконуючим обовязки на посаду начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області «Комбінат комунальних підприємств». Оскільки у такому випадку неможливо одразу визначити строк трудового договору, адже він залежить від часу відсутності постійного працівника, тому працівник приймається на строк до настання відповідної події - моменту проведення конкурсу.

При цьому, п. 2 ст. 36 КЗпП України передбачено окрему підставу припинення трудового договору, а саме: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23). Передбачені Статутом конкурсні умови призначення начальником Підприємства, успішні результати проведеного конкурсу на заміщення вакантної посади начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області «Комбінат комунальних підприємств», затверджені протоколом засідання конкурсної комісії № 4 від 22.08.2017, призначення за результатами конкурсу на посаду начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради Зборівського району «Комбінат комунальних підприємств» ОСОБА_3М- згідно розпорядження від 23.08.2018 № 231, унеможливлюють продовження та свідчать про закінчення строку тимчасового виконання обовязків ОСОБА_1 за вказаною посадою.

12 січня 2018 року розпорядженням селищного голови Залозецької селищної ради «Про звільнення з роботи ОСОБА_1І.» № 11 від 12.01.2018 року ОСОБА_1, тимчасово виконуючого обовязки начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області «Комбінат комунальних підприємств», звільнено з роботи у звязку з закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Також, те, що позивач ОСОБА_1 посилається на протиправність його звільнення під час тимчасової непрацездатності в період з 12.01.2018 по 25.01.2018, то відповідач вважає його безпідставним, так як чинним трудовим законодавством не встановлено обмеження на звільнення працівника за п. 2 ст. 36 КЗПП України у звязку з закінченням строку трудового договору у період його тимчасової непрацездатності. Відповідно до ст. 40 КЗпП України таке обмеження встановлено лише щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті).

Тому закінчення строку трудового договору є підставою для його припинення відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП. Звільнення за цією підставою не є звільненням за ініціативою роботодавця і воно може відбутися в період тимчасової непрацездатності працівника та під час його перебування у відпустці.

Як зазначає відповідач, при звільненні ОСОБА_1 відповідно до встановленого КЗпП України порядку видано трудову книжку, що стверджується його підписом в Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до них у графі «Розписка в отриманні трудової книжки», проведено розрахунок при звільненні, що стверджується платіжними дорученнями №№ 558-561 від 06.02.2018.

Позивач ОСОБА_1 зі змістом розпорядження № 11 від 12.01.2018 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1І.» ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис. На вимогу позивача ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України 29.01.2018 року йому видано копію розпорядження, що стверджується особистою розпискою про отримання.

Допомога по тимчасовій непрацездатності згідно наданого листка непрацездатності серія АДР № 278239, відкритого 12.01.2018, виплачена, що стверджується повідомленням про нарахування від 04.03.2018 р. Вважає звільнення ОСОБА_1, тимчасово виконуючого обовязки начальника комунального підприємства Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області «Комбінат комунальних підприємств», у звязку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України, є обґрунтованим, законним, здійсненим відповідно до вимог чинного трудового законодавства, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Справи, що виникають з трудових відносин, відповідно до ч.4 ст.19 та ч.1 ст.274 Цивільного процесуального кодексу України, розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ураховуючи, що цей спір виник з приводу трудових відносин та характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому суд з урахуванням вимог ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За змістом ч.6 ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Так, судом встановлено, що 11.05.2012 року Залозецькою селищною радою в особі селищного голови продовжено строковий контракт за посадою начальника Залозецького комбінату комунальних підприємств із ОСОБА_1 до 11.05.2013 року.

Згідно ч.3 ст.21 КЗпП особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Вимогами ст.39-1 КЗпП передбачено, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Відповідно до розпорядження Залозецького селищного голови №11 від 12 січня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 І.» позивача звільнено з у звязку із закінченням строку трудового договору п.2 ст.36 КЗпП

За таких обставин суд вважає, що звільнення позивача з посади начальника Залозецького комбінату комунальних підприємств відбулось з порушенням норм КЗпП України, а тому приходить до висновку про необхідність скасувати розпорядження Залозецького селищного голови №11 від 12 січня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 І.»; поновити ОСОБА_1 на посаді та стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Статтею 235 КЗпП України передбачається, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи

Середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення з роботи.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів або годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, що мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2 місяців робочі (календарні) дні на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, на число календарних днів за цей період.

На підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2018 року у справі № 599/1171/17, яке набрало законної сили, згідно розпорядження Залозецького селищного голови №09 від 11 січня 2018 року ОСОБА_1 поновлено на посаді тимчасово виконуючого обовязки начальника ККП Залозецької селищної ради «Комбінат комунальних підприємств» з 11.01.2018 року. Отже, останні два місяці які фактично відпрацьовані позивачем червень, липень 2017 року та відповідно додовідки про доходи ОСОБА_1 його середньомісячна заробітна плата становить 4600 грн. Середньоденна заробітна плата становить 150,82 грн.

Отже, з ККП Залозецької селищної ради «Комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_1 слід стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 10406,58 (десять тисяч чотириста шість гривень пятдесят вісім копійок)

Узагальнюючи вищенаведене, судом робиться висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, зокрема, позовні вимоги про визнання незаконними та скасування розпорядження селищного голови про звільнення з посади та поновлення на роботі задоволити.

Керуючись ст.ст. 19,76,77,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Розпорядження Залозецького селищного голови №11 від 12 січня 2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 І.», визнати неправомірним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обовязки начальника Комунального підприємства Залозецької селищної ради Обєднаної територіальної громади Зборівського району Тернопільської області «Комбінат комунальних підприємств»з 13 січня 2018 року.

Стягнути з Комунального підприємства Залозецької селищної ради Обєднаної територіальної громади Зборівського району Тернопільської області «Комбінат комунальних підприємств»на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 10406,58 (десять тисяч чотириста шість гривень пятдесят вісім копійок)

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Зборівський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2018 року.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Cуддя Зборівського

районного суду ОСОБА_4