Ухвала

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 214/808/17

провадження № 61-93 ск 17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», третя особа - публічне акціонерне товариство «ДТЕК «Дніпрообленерго», про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернуласядо суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які з 1 грудня 2014 року надаються управителем будинку - товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі - ТОВ «Житлосервіс-КР»). Електропостачання будинку здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії від 20 червня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «ДТЕК «Дніпрообленерго» та

ТОВ «Житлосервіс-КР».

У ніч з 7 серпня 2016 року на 8 серпня 2016 року у її квартирі виникла перенапруга електроенергії, внаслідок чого вийшла з ладу побутова електротехніка.

15 листопада 2016 року Криворізьким відділенням інспекції Держенергонагляду у Дніпровському регіоні спільно з представниками

ТОВ «Житлосервіс-КР» проведено огляд розподільного поверхового щитка та встановлено, що перенапруга в електричній мережі в її квартирі виникла через відсутність контакту на болтовому з'єднанні PEN-провідників магістральної нульової шинки (його підгоряння, відгорання) та відсутності заземлення металевого корпусу розподільного поверхового щитка, про що було складено акт від 21 листопада 2016 року.

Через неможливість проведення ремонту, вона за власні кошти придбала побутову техніку.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_4 просила стягнути з

ТОВ «Житлосервіс-КР» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі

7 729 грн 2 коп., яка складається з вартості телевізійного тюнеру - 520 грн; вартості WI-FI роутеру - 580 грн; вартості мобільного телефону - 542 грн; вартості блоку живлення до ноутбуку - 642 грн 51 коп.; вартості батареї до ноутбуку - 1 575 грн.; вартості послуг сервісних центрів - 200 грн, а також вартості ліків в розмірі 3 669 грн 69 коп. та моральну шкоду в розмірі

100 тис. грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Ковтун Н. Г. від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з

ТОВ «Житлосервіс-КР» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1 384 грн 51 коп., а також моральну шкоду в сумі 3 тис. грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області у складі суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М., від 28 листопада

2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ТОВ «Житлосервіс-КР» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4, подана представником - ОСОБА_5, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що перенапруга в електричній мережі у квартирі ОСОБА_4 виникла через відсутність контакту на болтовому з'єднанні PEN-провідників магістральної нульової шинки (його підгоряння, відгорання) та відсутності заземлення металевого корпусу розподільного поверхового щитка, що виникло з вини ТОВ «Житлосервіс-КР» через його бездіяльність, що підтверджується актом від 21 листопада 2016 року Криворізького відділення інспекції Держенергонагляду у Дніпровському регіоні, а тому

ТОВ «Житлосервіс-КР» зобов'язане відшкодувати ОСОБА_4 завдану з його вини майнову та моральну шкоду.

Доводи касаційної скарги про невірне визначення судами розміру морального відшкодування та не надання судом апеляційної інстанції правової оцінки відомостям медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки визначений судами розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності, справедливості та характеру моральних страждань ОСОБА_4, яких вона зазнала і зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», третя особа - публічне акціонерне товариство «ДТЕК «Дніпрообленерго», про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Саксаганського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада

2017 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : С. Ф. Хопта

О.В. Білоконь

Є.В. Синельников