АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/287/18 Справа № 201/8915/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк«ПриватБанк» про стягнення суми депозитного вкладу і нарахованих процентів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 20 серпня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу № SAMDN966 «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого він розмістив на депозитному рахунку НОМЕР_1 відкритий на виконання умов цього договору 28 000 грн., а відповідач зобов»язався нараховувати на суму вкладу проценти. Строк розміщення вкладу сторонами було узгоджено з 20 серпня 2013 року по 20 серпня 2014 року, але автоматично продовжувався на новий термін.

20 серпня 2014 року строк дії договору депозитного вкладу закінчився, а банк свої зобов'язання з повернення грошових коштів не виконав.

У зв'язку із вищезазначеним, просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу за договором № SAMDN966 та нараховані проценти у розмірі 29 966,06 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.91-94).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем копія договору, копії квитанцій та довідки № 20081477 від 12 травня 2014 року не оформлені відповідно до Інструкцій про касові операції в банках України та Інструкції про ведення касових операцій банками України, тому не свідчить про наявність грошових коштів на рахунках, відкритих на підставі зазначеного договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.114-117).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з'ясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не звернув увагу на те, що банк проти наявності між сторонами правовідносин та внесення позивачем коштів не заперечував, доказів його не укладення, не внесення коштів на рахунок відкритий у банку суду не надавав.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір депозитного вкладу № SAMDN966 «Стандарт на 12 місяців», за змістом якого (Розділ «Дані по вкладу»), сума вкладу - 5 000 грн., вклад оформлюється на 366 днів по 20 серпня 2014 року включно; банк відкриває особовий рахунок НОМЕР_1, на який зараховується вклад; на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 18% річних; проценти за вкладом зараховуються на картку/рахунок НОМЕР_1 мінімальний строк вкладу - 6 місяців; період нарахування процентів - 1 місяць.

Відповідно до пункту 1 вказаного вище договору, вкладник може поповнювати свій вклад. Загальна сума поповнення протягом кожного календарного місяця не повинна перевищувати суму, що встановлена банком.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516,залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку.

За приписами статей 10, 11, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішень судів першої та апеляційної інстанцій у вказаній справі) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішень судів першої та апеляційної інстанцій у вказаній справі) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 Загальних вимог до оформлення касових документів глави IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями.Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження позовних вимог позивач окрім оригіналу договору депозитного вкладу № SAMDN966 «Стандарт на 12 місяців», укладеного 20 серпня 2013 року надав оригінали квитанцій про внесення на відкритий йому рахунок грошових коштів, зазначені документи відповідають загальним вимогам касових документів та містять всі необхідні реквізити, а зазначені в них дані співпадають з вказаними у договорі банківського вкладу та довідку ПАТ «ПриватБанк» від 12 травня 2015 року про наявність коштів у сумі 29 966, 06 грн.

Натомість суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини - статті 1058-1061 ЦК України, а також наведені вище положення нормативно-правових актів Національного банку України та прийшов до помилкового висновку про відмову у позові.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

У порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладався зазначений договір депозитного вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тощо.

Судом апеляційної інстанції досліджені оригінал договору та квитанцій про внесення коштів, що підтверджують наявність між сторонами правовідносин, що регулюються зазначеними вище нормами матеріального права та в розумінні ст. 77-78 ЦПК України, є належними та допустимими доказами.

На спростування дійсності цих документів ПАТ КБ «ПриватБанк» жодних письмових доказів суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договором депозитного вкладу було повернуто вкладнику.

Спірний договір і квитанції мають усі необхідні реквізити, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит і нараховані проценти за рахунками на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу.

Проаналізувавши вищі встановлені обставини у справі та письмові матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, в основу рішення суду взяті до уваги докази та факти, які є недоведеними належним чином та мають суперечливий характер, а отже висновки суду не відповідають дійсним обставинам у справі, як такі, що зроблені з допущенням неправильного застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що спричинило ухвалення незаконного рішення у справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про доведеність та обґрунтованість позову, а тому рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором депозитного вкладу № SAMDN966 від 20 серпня 2013 року у сумі 29 966,06 грн., яка складається з: 28 000 грн.- суми вкладу та 1 966,06 - проценти по вкладу.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми депозитного вкладу і нарахованих процентів - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код 14360570, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) на користьОСОБА_2 грошові кошти за договором № SAMDN966 від 20 серпня 2013 року у сумі 29 966,06 грн., яка складається з: 28 000 грн.- суми вкладу та 1 966,06 - проценти по вкладу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.Р. Куценко

М.О. Макаров