Справа № 191/3346/17
Провадження № 2/191/1508/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кухар Д. О.

за участю секретаря Яніної О.В.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАС-ЕНЕРГІЯ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2017 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАС-ЕНЕРГІЯ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, уточнивши позовні вимоги обґрунтовує їх тим, що в липні 2007 року він був прийнятий у ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ" на посаду наповнювача балонів, проте, з червня 2016 року не отримує заробітну плату. Наведені факти підтверджуються довідкою з пенсійного фонду форми ОК - 5, та відомостями про суми виплачених доходів від 11.09.2017 року.

В жовтні 2016 року позивач подав відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням на імя директора підприємства, в якій просив звільнити його з займаної посади 14 жовтня, також просив його звільнити, за можливості, без врахування 14 - денного строку попередження роботодавця.

При подальших зверненнях до відповідача, позивача усно повідомили про те, що він звільнений та незабаром йому повернуть трудову книжку. Проте, належних дій, щодо звільнення позивача так і не було проведено, не відбувся остаточний розрахунок відповідача з позивачем, не видана трудова книжка та не наданий для ознайомлення наказ про звільнення.

Місячна заробітна плата позивача складалась зі ставки у розмірі 1 500 гривень.

Заборгованість по заробітній платі з травня 2016 року по 15 жовтня 2016 року становить: червень 2016 рік - 1 500 грн.; липень 2016 рік - 1 500 грн.; серпень 2016 рік - 1 500 грн.; вересень 2016 рік - 1500 грн.; 14 днів жовтня 2016 року (9 робочих) - 675 грн. Загальна сума заборгованості 6 675 грн.00 коп.

Також позивачу не виплачені відпускні за останні 2 роки роботи, оскільки позивач за цей період у відпустці не був.

Сумарний заробіток за останні перед наданням відпустки 12 місяців складає 21 787 грн. 20 коп. за період жовтень 2015 року - вересень 2016 року. Кількість робочих за період жовтень 2015 р. - вересень 2016 р. - 249 днів, тому відпускні, які належать до сплати позивачу складають: 21 757.20/249*48 = 4 194 грн. 16 коп.

Позивач, зазначив, що позовну заяву було подано 19 вересня 2017 року, сума середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки є з 15 жовтня 2016 року по день фактичного розрахунку, а саме до 05 грудня 2018 року, та надав розрахунки, з урахуванням середньоденної заробітної плати, яка порахована відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 та вказана у позовній заяві, сума, якої складає 68 гривень 18 коп.

Число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком з 15 жовтня 2016 року по 05 грудня 2018 року складає 536 днів.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 20.07.2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів у жовтні 2016 р.(які мають бути оплачені за середнім заробітком) - 11, кількість робочих днів у листопаді 2016 р. - 22, кількість робочих днів у грудні 2016 р. 22 дні, всього 55.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів у січні 2017 р. - 20, кількість робочих днів у лютому 2017 р. - 20, кількість робочих днів у березні 2017 р. - 22, кількість робочих днів у квітні 2017 р. - 19, кількість робочих днів у травні 2017 р. - 20, кількість робочих днів у червні 2017 р. - 20, кількість робочих днів у липні 2017 р. - 21, кількість робочих днів у серпні 2017 р. - 22, кількість робочих днів у вересні 2017 р. - 21, кількість робочих днів у жовтні 2017 р. - 21, кількість робочих днів у листопаді 2017 р. - 22, кількість робочих днів у грудні 2017 р. - 20. Загальна кількість 248 днів.

Кількість робочих днів у січні 2018 р. - 21, кількість робочих днів у лютому 2018 р. - 20, кількість робочих днів у березні 2018 р. - 21, кількість робочих днів у квітні 2018 р. - 20, кількість робочих днів у травні 2018 р. - 19, кількість робочих днів у червні 2018 р. - 20, кількість робочих днів у липні 2018 р. 22, кількість робочих днів у серпні 2018 р. - 22; кількість робочих днів у вересні 2018 р. 20, кількість робочих днів у жовтні 2018р.- 22; кількість робочих днів у листопаді 2018 р.-22; кількість робочих днів грудні 2018 р. - 3 (які мають бути оплачені за середнім заробітком). Загальна кількість 233 дні.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 15 жовтня 2015 року по 05 грудня 2018 року складає: 536 днів ( робочих днів) *68.18 грн. (середньоденна заробітна плата) = 36 544 ( тридцять шість тисяч пятсот сорок чотири) грн. 48 коп., які підлягають стягненню.

На неодноразові звернення позивача, щодо видачі належним чином оформленої трудової книжки, жодної офіційної відповіді не отримано, через її відсутність позивач не має змоги працевлаштуватись, та фактично позбавлений гарантованого Конституцією права на працю. Також позивач позбавлений можливості заробляти собі на життя, і тому вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн. Позивач обґрунтовує тим, що неправомірні дії відповідача, щодо позбавлення його трудової книжки та остаточного розрахунку при звільненні, спричинили йому моральну шкоду, оскільки без неї позивач не міг працевлаштуватися та залишився без засобів на існування, був позбавлений можливості на оздоровлення та належний відпочинок. У звязку з невидачею трудової книжки з відповідними записами, даний час не увійшов в страховий стаж, а відтак позбавив права позивача отримувати належну йому суму пенсії.

Враховуючи вищевикладене просить суд, зобовязати ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ," місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро,вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, видати ОСОБА_1 адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О. Кошового, 9, трудову книжку з відповідними записами про роботу та причину звільнення.

Стягнути з ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ," місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, на користь ОСОБА_1, адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О.Кошового, 9., заборгованість по заробітній платі з травня 2016 р. по 15 жовтня 2016 р. у розмірі 6 675 грн. грн. 00 коп., відпускні у розмірі 4 194 (чотири тисячі сто девяносто чотири) грн. 16 коп.

Стягнути з ТОВ «АМАС-ЕНЕРГІЯ», місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, на користь ОСОБА_1, адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О. Кошового, 9., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме 36 544 ( тридцять шість тисяч пятсот сорок чотири) грн. 48 коп.

Стягнути з ТОВ «АМАС-ЕНЕРГІЯ», місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, на користь ОСОБА_1, адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О. Кошового, 9., моральну шкоду у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

У судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_2 не зявилися, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд задовольнити позовні вимоги. Також в матеріалах справи знаходиться відповідь на відзив та письмові пояснення ( а.с. 84-86).

Представник відповідача ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ," в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово належним чином був повідомлений про дати, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи знаходиться відзив на позовну заяву ( а.с. 43 - 44) та письмові пояснення до позовної заяви ( а.с. 74-77), відповідно до яких, відповідач заявлені вимоги не визнав, просив залишити позов без задоволення, зазначивши, що позивачем недостатньо надано доказів на підтвердження своїх вимог, позивачем доведено лише факт працевлаштування у відповідача, що, в свою чергу, не заперечується. Що стосується інших обставин предмету доказування, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо таких обставин, зокрема, позивачем не надано доказів як факту подання відповідачу заяви про звільнення за власним бажанням, так і дати подання такої заяви позивачем. Також вирішальним фактом є дата подання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, оскільки у відповідності з положеннями ст. 38 КЗпПУ роботодавець має право звільнити працівника за власним бажанням лише за спливом двох тижнів з дати подання відповідної заяви. Формулювання позивачем у позовній заяві дати подання заяви про звільнення відповідача «У жовтні 2016 року...» унеможливлює визначення дати звільнення працівника та робить невірним розрахунок позивача заборгованості із заробітної плати по 15 жовтня 2016 року, оскільки належну дату звільнення позивача неможливо встановити без встановлення дати подання заяви про звільнення за власним бажанням. Враховуючи, що відповідач не отримував від позивача заяву про звільнення за власним бажанням, відповідачем заперечується отримання від позивача заяви про звільнення за власним бажанням, тому вважають що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1Х працював в ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ" на посаді оператора заправника з липня місяця 2007 року по фактичну дату його звільнення 14 жовтня 2016 року.

З копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній отримував доходи від ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ" , що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ," ( а. с. 4).

Судом оглянуто Форми ОК-5 Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1Х, копії відомостей розподілу виплатТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ" ОСОБА_1 та копії табелю обліку робочого часу( а.с. 47-57) та встановлено, що середня заробітна плата ОСОБА_1 за 2016 рік складала 1500 гривень, останнє нарахування заробітної плати ОСОБА_1 відбулося 06.05.2016 року за 4 місяць 2016 року сумі 506 гривень 52 копійки.

З наведеного вбачається, що роботодавець ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ" - не виконав свої зобовязання в повному обсязі щодо виплати заробітної плати працівнику, що призвело до заборгованості по заробітній платі з травня місяця по день фактичного звільнення ОСОБА_1, тобто до 15 жовтня 2016 року.

Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 115 КЗпП України- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку , а при не проведенні його до розгляду справи - до дня постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст.116,117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про порушення трудового законодавства з боку відповідача щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1, а тому, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ" на користь ОСОБА_1Х заборгованість по заробітній платі з травня 2016 року по 15 жовтня 2016 року у сумі 6 675 гривень 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України - у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення за № 58 від 29.07.1993 року у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається відповідно до п.п. 1-3, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Аналізуючи вищенаведене та встановивши, що відповідачем в день фактичного звільнення позивача ОСОБА_3 не видано належно оформлену трудову книжку і не проведено з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 15 жовтня 2015 року по 05 грудня 2018 року у розмірі 36 544 грн. 48 коп., що розраховано наступним чином: 536 днів ( робочих днів) *68.18 грн. (середньоденна заробітна плата) = 36 544 ( тридцять шість тисяч пятсот сорок чотири) грн. 48 коп., які підлягають стягненню.

Згідно ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, Нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Судом встановлено, що позивачем в період з жовтня 2015 року до вересня 2016 року, що становить 249 робочих днів, не використана щорічна основна відпустка, яка становить 48 днів та в свою чергу роботодавцем не виплачена грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки при його звільненні, тому встановивши, що з боку роботодавця вбачаються порушення, щодо не виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню грошові кошти у сумі 4 194 грн. 16 коп., з розрахунку 21 757.20 ( сумарний заробіток за останні перед наданням відпустки 12 місяців) : 249 (робочі дні за період з жовтня місяця 2015 до вересня 2016 року) х 48 ( дні щорічної відпустки), що дорівнює сумі 4 194 грн. 16 коп.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачем, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, оскільки, моральна шкода позивача полягала в порушенні його трудових прав та неможливістю працевлаштуватися на роботу, отримувати заробітну плату у зв'язку з відсутністю трудової книжки, фактично залишили його без засобів на існування та позбавили можливості на оздоровлення і належний відпочинок, також у звязку з її невидачею з відповідними записами, даний час не увійшов в страховий стаж позивач і позбавляє його отримувати належну йому пенсію.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. ст. 24, 83, 116, 117, 235, 237-1, КЗпП України, 12, 81, 259, 263-265, 141, 280-281, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зобовязати ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ," місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, видати ОСОБА_1 адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О. Кошового, 9, трудову книжку з відповідними записами про роботу та причину звільнення.

Стягнути з ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ," місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, на користь ОСОБА_1, адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О.Кошового, 9., заборгованість по заробітній платі з травня 2016 р. по 15 жовтня 2016 р. у розмірі 6 675 грн. грн. 00 коп., відпускні у розмірі 4 194 (чотири тисячі сто девяносто чотири) грн. 16 коп.

Стягнути з ТОВ «АМАС-ЕНЕРГІЯ», місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, на користь ОСОБА_1, адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О. Кошового, 9, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме 36 544 ( тридцять шість тисяч пятсот сорок чотири) грн. 48 коп.

Стягнути з ТОВ «АМАС-ЕНЕРГІЯ», місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А, на користь ОСОБА_1, адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Веселе, вулиця О. Кошового, 9., моральну шкоду у сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ТОВ «АМАС-ЕНЕРГІЯ», місцезнаходження юридичної особи: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Маршала Малиновського, будинок 110А на користь держави в особі : Стягувач : Державна судова адміністрація України, Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) : 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету : 22030106, судовий збір в розмірі 5 990 (пять тисяч девятсот девяносто ) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: ОСОБА_4