Справа № 185/3960/18
Провадження № 2/185/2588/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2018 рокуПавлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Павлоградської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним

В С Т А Н О В И В

17 травня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Павлоградської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Обгрунтовуючі позовні вимоги позивач зазначила, що 11.03.2003 року між нею та відповідачем було укладено договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) м. Павлограда Дніпропетровської області.

На час укладення договору відповідач не вказав нотаріусу та їй про те, що 20.11.2001 року рішенням №376 19 сесії ХХІІІ скликання Павлоградська міська рада призначила державну технічну комісію по введенню в експлуатацію перебудови житлової квартири АДРЕСА_2 в промтоварний магазин "Ельф".

Після укладання договору дарування вказана державна технічна комісія видала акт про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 20.01.2004 року, який затверджений рішенням виконкому № 293 від 14.04.2004 року.

Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради про затвердження актів державної технічної комісії вказана перебудова затверджена на відповідача.

Таким чином відповідач помилково прийняв рішення про передачу позивачу в дарування житлової квартири, позивач не може скористатися своїм правом власника щодо вказаної житлової квартири, так як фактично вона виведена з житлового фонду, на цей час є промтоварним магазином зареєстрованим на відповідача. Позивач вважає, що є істотні обставини для визнання цього правочину недійсним.

Позивач і відповідач в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримав, відповідач позов визнав.

Виконавчий комітет Павлоградської міської ради надіслав на адресу суду заяву в якому просив розглянути справу без участі в судовому засіданні державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Павлоградської міської ради, покладався на розсуд суду.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 направила на адресу суду лист в якому просила суд розглядати цивільну справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити за наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини які мають значення до справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в судовому засіданні встановлено наступне:

11.03.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) м. Павлограда Дніпропетровської області (а.с.8). Згідно умов даного договору ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) м. Павлограда Дніпропетровської області. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №1478 (а.с.8).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_1, форма власності приватна, частка 1/1, реєстраційний номер 249866 (а.с.9).

Згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 20.01.2004 року - промтоварний магазин "Ельф" по вулиці Карла Маркса №45/42 готовий до введення в експлуатацію (а.с.11).

Рішенням №293 від 14.04.2004 року Виконавчий комітет Павлоградської міської ради було затверджено акти державної технічної комісіє з прийняття до експлуатації промтоварного магазину "Ельф" ОСОБА_2, розташованого на вулиці Карла Маркса №45/42, загальною площею 29.4 м2, площею залу 27.3 м2 (після перебудови житлової квартири) (а.с.10).

Згідно технічного плану будівлі, адреса магазина зазначена м. Павлоград, вул. Карла Маркса 45/42 літера "А" (а.с.14).

Суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно помилково прийняв рішення про передачу позивачу в дарування житлової квартири, а не нежитлового приміщення - промтоварного магазину.

За таких обставин позивач не може скористатися своїм правом власника щодо вказаного нежитлового приміщення, як до житлової квартири, так як фактично вона виведена з житлового фонду, на цей час є промтоварним магазином зареєстрованим на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування житлової квартири замість договору дарування нежитлового приміщення, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження відповідачем оформлення перебудови на своє ім'я, тощо.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

За зазначених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Павлоградської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним - задовольнити повністю.

Визнати договір дарування житлової квартири АДРЕСА_3 (ОСОБА_5) м. Павлограда, житловою площею 16,1 кв. метри, загальною площею 29,2 кв. метри, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 11 березня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 1478 - недійсним.

Визнати право власності на промтоварний магазин «Ельф» № 45/42 літера «А» по вулиці Центральній м. Павлоград, загальною площею 29,4 кв. метри за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою:51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград вул. Комсомольська, будинок 12, РНОКПП НОМЕР_1.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Павлоградської міської ради змінити статус в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з житлової квартири АДРЕСА_4 (ОСОБА_5) м. Павлограда, житловою площею 16,1 кв. метри, загальною площею 29,2 кв. метри на промтоварний магазин «Ельф» № 45/42 літера «А» по вулиці Центральній м. Павлоград, вказавши власником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою:51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград вулиця Комсомольська, будинок 12, РНОКПП НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою:51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград вулиця Комсомольська, будинок 12, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2) витрати на судовий збір в сумі 2114.40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_6