КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 360/573/18 Головуючий у 1-й інст. - Міланіч А.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1819/2018 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Міланіч А.М. в приміщенні Бородянського районного суду Київської області у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, починаючи з 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року вказана цивільна справа прийнята до провадження цього суду та призначена до розгляду на 06 листопада 2018 року.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 44 122,52 грн. та судові витрати.

Посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № б/н, укладеного 26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, банком останній надано кредит на суму 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 31 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 44 122,52 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 травня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 122 грн. 52 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що останній раз знімала кошти з картки у 2014 році та погасила кредит у розмірі 1000 грн. 31 березня 2014 року. Після цього кредитною карткою не користувалася, оскільки вона була заблокована банком. До 2018 року банк не повідомляв відповідача, що існує заборгованість по кредитній картці та навмисно продовжував нараховувати проценти і штрафні санкції. З Умовами та Правилами користування платіжною карткою банк відповідача не знайомив та свого підпису про те, що ОСОБА_1 відомі вказані Умови та Правила вона ніде не ставила. У зв'язку з відсутністю можливості користуватись інтернетом, відповідач не ознайомилась на сайті банку з даними Умовами та Правилами. Крім того, не відомо, які саме Умови та Правила надано позивачем до позову - ті які діяли на момент отримання картки в банку, чи які діють на даний момент. Строк позовної давності для стягнення заборгованості та штрафних санкцій закінчився в кінці травня 2017 року, оскільки остання дія з кредитною карткою здійснена 31 березні 2014 року, а наступний пільговий строк погашення був через 55 днів. Проте, за цей період часу банк не звернувся до суду з приводу стягнення заборгованості. Також позивачу відомо, що видана кредитна картка мала певний строк дії, який вже закінчився, але в позові цього не зазначено. Відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог банку.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги. Посилається на те, що кредит був отриманий у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, тобто погодився з умовами укладеного договору, встановленим лімітом. Відповідач не заперечує факт отримання кредитної картки, яка є спеціальним платіжним інструментом та факт користування кредитними коштами. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг картковий рахунок відкривається на невизначений строк. Строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні, картка є дійсною до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно інформації щодо карти/рахунку ОСОБА_2 стан рахунку є відкритим, вказано строк дії карти 03/16, тобто строк дії картки до останнього дня березня 2016 року. Позовну заяву до суду подано у лютому 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Вирішуючи дану справу, суд виходив з того, що на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, поданої відповідачем ОСОБА_1 26 квітня 2012 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 31 січня 2018 року її заборгованість згідно розрахунку позивача склала 44 122,52 грн., яку вона ухиляється сплачувати у добровільному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 послалась, зокрема, на те, що з Умовами та Правилами користування платіжною карткою банк її не знайомив та свого підпису про те, що ОСОБА_1 відомі вказані Умови та правила вона ніде не ставила. У зв'язку з відсутністю можливості користуватись інтернетом, відповідач не ознайомилась на сайті банку з даними Умовами та Правилами. Крім того, не відомо, які саме Умови та Правила надано позивачем до позову - ті які діяли на момент отримання картки в банку, чи які діють на даний момент.

Справа з подібними правовідносинами перебувала на розгляді Верховного суду провадження № 61-5918сво18 справа № 754/13763/15-ц, де Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача. При цьому банк не надав судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

За таких обставин суди дійшли висновку, що банком не доведено того, що сторони уклали договір про збільшення позовної давності на підставі частини першої статті 259 ЦК України, тому застосували правила загальної позовної давності у три роки, передбаченої статтею 257 ЦК України та дійшли висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку зі спливом позовної давності.

Крім того, такої ж практики притримується й Верховний Суд, як колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у постановах: від 25 січня 2018 року у справі № 212/10084/13-ц (провадження № 61-1565св18), від 30 січня 2018 року у справі № 734/1905/16-ц (провадження № 61-245св18), від 20 червня 2018 року у справі №554/2254/16-ц (провадження № 61-19530св18), від 04 липня 2018 рок у справі № 438/489/16-ц (провадження № 61-3365св18), так і колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у постановах: від 29 січня 2018 року у справі № 229/2048/16-ц (провадження № 61-1475св18), від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17 (провадження № 61-560св17).

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року справа № 754/13763/15-ц провадження № 61-5918сво18 передана на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд вказав необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права, у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вказав про необхідність формування єдиної практики розгляду судами аналогічних спорів.

У пункті десятому частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки судові рішення у справі, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, та оскаржуване судове рішення ухвалені у подібних правовідносинах, апеляційний суд дійшов висновку про зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 754/13763/15-ц.

Керуючись ст. 252 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.