Справа № 357/5572/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановської І. Д. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Поправська сільська рада Білоцерківського району про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року ТОВ «Авто Просто» звернулось до суду із позовом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь боргу за угодою № 362176 у розмірі 99985,60 грн. та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 11.06.2011 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено угоду № 362176 та підписані додатки 1 та 2, які є невід'ємними частинами угоди, з метою отримання останнім автомобіля марки ВАЗ 210994. В подальшому, скориставшись своїм правом, звернувся до ТОВ «Авто Просто» з заявою про надання йому іншої моделі автомобіля, а саме - ЗАЗ Сенс НОМЕР_4. 01.06.2012 року ОСОБА_4 отримав автомобіль ЗАЗ Сенс НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я у ЦБДР та АС при МВС, (д.н.з.НОМЕР_2), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5. В свою чергу, ОСОБА_4 зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 11.06.2012 року між ТОВ «Авто Просто», ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким вони зобов'язались відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов'язань ОСОБА_4 за угодою № 362176. Станом на березень 2016 року поточна ціна автомобіля ЗАЗ Сенс становила 162500 грн., відповідно розмір боргу ОСОБА_4 перед ТОВ «Авто Просто» за Угодою станом на березень 2016 року, складає 99985,60 грн., з яких: чисті внески - 59035,6 грн.; внески в оплату послуг - 40950 грн.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4, позивач вважає, що вказана заборгованість має бути стягнута з його спадкоємця ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою суду від 03.06.2016 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 15.08.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Поправську сільську раду Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою суду від 07.10.2016 року залучено до участі в справі правонаступника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року - його батька ОСОБА_1.

16.12.2016 року представник позивача уточнив позовні вимоги, з урахуванням заміни ОСОБА_5 його спадкоємцем.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2017 року, головуючим суддею визнано суддю О.В.Жарікову.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2017 року, головуючим суддею визнано суддю О.М.Протасову.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018 року, головуючим суддею визнано суддю І.Д.Дубановську.

Згідно відзиву на позов, відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» до нього не визнав, вважає їх такими, що не відповідають закону, є безпідставними, необгрунтованими, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» не визнала посилаючись на підстави, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» про стягнення боргу не визнали. Суду повідомили, що дійсно укладали договори поруки, але готові були виконувати зобов'язання за життя ОСОБА_4, а не після його смерті. Вважають, що в позові необхідно відмовити.

Представник третьої особи - Поправської сільської ради Білоцерківського району Київської області, суду заявив, що незважаючи, на те, що ними не заявлено самостійних вимог на предмет спору, у задоволенні позову необхідно відмовити, у зв'язку із тим, що померлий ОСОБА_4 із батьком ОСОБА_1 на момент смерті не проживав, спільного господарства не вів.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.06.2011 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено угоду № 362176 та підписані додатки 1 та 2, які є невід'ємними частинами угоди, з метою отримання останнім автомобіля марки ВАЗ 210994. В подальшому, скориставшись своїм правом, звернувся до ТОВ «Авто Просто» з заявою про надання йому іншої моделі автомобіля, а саме - ЗАЗ Сенс НОМЕР_4. 01.06.2012 року ОСОБА_4 отримав автомобіль ЗАЗ Сенс НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_1, 2012 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я у ЦБДР та АС при МВС, (д.н.з.НОМЕР_2), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5. ОСОБА_4, в свою чергу, зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 11.06.2012 року між ТОВ «Авто Просто», ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким вони зобов'язались відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов'язань ОСОБА_4 за угодою № 362176.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року на трасі Київ-Одеса поблизу с.Шкарівка Білоцерківського району Київської області, автомобіль ЗАЗ Сенс НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, зіткнувся з автопоїздом в складі сідлового тягача DAF XF 95.430, рестраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6 (копія постанови про закриття кримінального провадження Міністерства внутрішніх справ України Білоцерківський відділ поліції головного управління національної поліції в Київській області від 17.02.2016 року). В результаті аварії ОСОБА_4 - загинув (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6, лікарське свідоцтво про смерть № 516 від 02 листопада 2015 року), автомобіль повністю розбитий.

З 05.11.2015 року ТОВ «Авто Просто» повідомлені з приводу трагічних обставин відносно ОСОБА_4 (лист ТОВ «Авто Просто» від 12.11.2015 року).

Встановлено, що згідно довідки Поправської сільської ради № 488 від 14.12.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) був зареєстрований, але за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 - не проживав.

В матеріалах спадкової справи наданій суду, відсутні відомості щодо прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень ст. 625 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками:

1) односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців;

2) безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови (наприклад, прийняття спадщини одним із спадкоємців за умови, що інші спадкоємці від спадщини відмовляються), рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася;

3) прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Наведене правило є відображенням концепції універсальності у спадковому праві.

4) наявність зворотної юридичної сили акту прийняття спадщини.

Проаналізувавши надані суду докази та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не отримав статус спадкоємця померлого ОСОБА_4, а тому до нього не перейшли обов'язки сина за угодою № 362176 від 11.06. 2011 року.

В матеріалах справи наявні дві довідки Поправської сільської ради:

№ 02-14-190 від 03.10.2016 року за підписом в.о. сільського голови Л.В.Бабенко, відповідно до якої на день смермі ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

№ 488 від 14.12.2016 року за підписом сільського голови І.П.Кабула, секретар виконкому Л.В.Бабенко, відповідно до якої ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований але за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 - не проживав.

Взявши до уваги зібрані по справі докази у їх сукупності, а саме пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, Поправського сільського голови Кабула І.П., матеріали справи, суд прийшов до висновку про хибність відомостей, зазначених у довідці № 02-14-190 від 03.10.2016 року за підписом в.о. сільського голови Л.В.Бабенко.

Відповідно до статті 2 «Закону України» «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином доводи представника позивача ТОВ «Авто Просто» про прийняття ОСОБА_1 спадщини після пометлого ОСОБА_4 спростовані матеріалами справи, а позовні вимоги щодо стягнення з нього боргу - безпідставні.

Крім того, відповідачами неодноразово зазначалость про відсутність будь-якого майна належного ОСОБА_4 на момент смерті, яке підлягає спадкуванню. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_4 майно невизначене. Таким чином, зобов'язання відповідача ОСОБА_1 про відшкодування боргу ОСОБА_4 на користь ТОВ "Авто Просто" є зобов'язанням спадкувати тільки борги спадкодавця, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 як громадянина України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У відповідності зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Зазначені норми законодавства та докази наявні в матеріалах справи переконали суд у необхідності відмовити ТОВ «Авто Просто» у задоволенні вимог щодо солідарного стягнення боргу ОСОБА_4 з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених підстав, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Поправська сільська рада Білоцерківського району про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи повністю або частково до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.04.2018 року.

Суддя І. Д. Дубановська