Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №318/528/17

Провадження №22-ц/778/454/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

учасники справи:

позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК»,

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області у складі судді Комишня Н.І. від 06 вересня 2017 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.12.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує та станом на 28.02.2017 року має заборгованість в розмірі 62 831 грн. 74 коп., яка складається з 9 732,46 грн. заборгованість за кредитом; 46 881,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 750 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 2 968,18 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 831 грн. 74 коп. та судові витрати у розмірі 1 600 грн..

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по договору б/н від 20.12.2011 року в сумі 62 831 грн. 74 коп., витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 600 грн..

09 жовтня 2017 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В якості обґрунтування апеляційної скарги заявником зазначено, що позивачем не доведено, що вона підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг була ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, копії яких містяться в матеріалах справи. Так, умов щодо нарахованих процентів, штрафних санкцій відповідачка не підписувала.

Вказує, що дійсно підписала анкету-заяву, користувалася кредитною карткою, позивач списував кошти на погашення заборгованості з її зарплатної картки. Позивач в односторонньому порядку збільшив ліміт кредитування до 10 000 грн., проте відповідач повернула їх, навіть у більшому розмірі 14 388,27 грн..

23 жовтня 2017 року справа разом із апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 надійшла до Апеляційного суду Запорізької області.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору в сумі 1 056 грн. за подання цієї скарги.

09 листопада 2017 року до суду надійшов оригінал платіжного доручення про оплату судового збору у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року справу призначено до розгляду на 30 січня 2018 року.

30 січня 2018 року розгляд справи відкладено за заявою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, в звязку із хворобою представника.

28 лютого 2018 року та 12 березня 2018 року розгляд справи було відкладено у звязку із неявкою відповідача та її представника.

В судове засідання, призначене на 18 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не зявились, повідомлені про місце та час розгляду справи, причини неявки не повідомили ( а.с.133; 134; 135).

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 20.12.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом приєднання ( ч.1 ст.634 ЦК України). Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку кредиту.

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_3, остання погодилася, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_3 підтвердила, що ознайомилася та згодна із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.6, зворот).

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 не отримувала в письмовому вигляді Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є неспроможними.

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_3 встановлено 20.12.2011 року кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який того ж дня було збільшено до 500 грн.. В подальшому кредитний ліміт змінювався: 26.12.2011 року 2000 грн., 29.03.2012 року 3 000 грн., 12.10.2012 року 4 000 грн., 24.11.2012 року 6 600 грн., 20.04.2013 року 10 000 грн. Строк дії кредитної картки встановлено 07/15. (а.с.80).

Пунктом 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг (далі Умови) передбачено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов передбачено право банка проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, а саме у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта

Умовами також передбачена можливість односторонньої зміни Банком та інших невідємних частин договору: розмір відсоткової ставки за кредитом, тарифи можуть змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9; 1.1.3.2.3 Умов та правил.

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов за користування Кредитом і Овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році.

Відповідно до п.1.1.2.3 Умов позичальник зобовязується отримувати виписки про стан картрахунків та здійсненні операцій по картрахункам.

Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. Боржник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.2.1.1.5.5 Умов). У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку боржник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та овердрафт), сплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов).

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або, які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем шляхом підписання заяви №б/н від 20.12.2011 року було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.12.2011 року та виписки з рахунку ОСОБА_3, відповідач з часу укладення договору активно користувалася кредитними коштами, здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом як шляхом внесення коштів відповідачкою, так і шляхом договірного списання коштів з інших рахунків відповідачки, що передбачено п.2.1.1.12.9 Умов та факти списання коштів підтверджено відповідачкою та не оспорювались нею. Останнє договірне списання заборгованості було здійснено банком 26.11.2014 року в розмірі 3,30 грн. (а.с.75).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 станом на 28.02.2017 року має заборгованість на загальну суму 62 831,74 грн., яка складається з наступного: 9732,46 грн. - заборгованість за кредитом; 46881,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2968,18 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Розрахунок заборгованості, що наданий позивачем, обґрунтований наявними у справі доказами, оформлений належним чином, здійснений згідно умов кредитного договору в межах заявлених позовних вимог, Банком враховано період порушення відповідачем умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка у справі будучи належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи в суді першої інстанції в судове засідання не з'явилася та доказів на підтвердження своїх заперечень та на спростування доказів поданих позивачем на подала, тобто скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог.

Проте, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права ( ч.4 ст. 367 ЦПК України).

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в сумі 59 363 грн. 56 коп., яка складається з: 9732,46 грн. заборгованість за кредитом; 46881,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вимоги пропорційності, а саме задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на 94,5%, і відповідно апеляційної скарги ОСОБА_3 на 5,5%, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» сума судового збору у розмірі 1 415 грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст. 374, 376, 383 ЦПК України, Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 20.12.2011 року станом на 28.02.2017 року у розмірі 59 363 грн. 56 коп. (пятдесят девять тисяч триста шістдесят три гривні 56 копійок), яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 9 732 грн. 46коп. (девять тисяч сімсот тридцять дві гривні 46 коп.); заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 46 881 грн. 10 коп. (сорок шість тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 10 копійок); пені та комісії у розмірі 2 750 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1 415 грн. 20 коп. (одна тисяча чотириста п'ятнадцять гривень 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення ( ч.2 ст. 390ЦПК).

Повний текст постанови складено 20.04.2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_5