Справа № 482/1267/18
Номер провадження 6/482/49/2018

У Х В А Л А
Іменем України

13 грудня 2018 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в.о. начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про надання згоди на примусову реалізацію нерухомого майна боржника,-
В липні 2018 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшло вищевказане подання в.о. начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про надання згоди на примусову реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_2
За підставу подачі подання в.о. начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 вказує на те, що на виконанні РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження за АСВП : 51491855 згідно виконавчого листа № 482/1003/2015 від 14.12.2015 року, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в розмірі 184922,98 грн.
У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», боржнику було надано строк для самостійного виконання рішення суду, однак, у наданий строк, боржником не було в самостійному порядку виконано рішення суду.
За період виконавчого провадження, вчинені державним виконавцем дії до виконання рішення суду до його виконання не призвели, доходів, рухомого майна, рахунків, за рахунок яких можливо примусово виконати рішення суду, у боржника ОСОБА_2 не виявлено.
Як зазначено в поданні, згідно інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нерухоме майно м. Нова Одеса, Миколаївської області, по вул.. Некрасова, 9.
Відповідно до довідки Новоодеської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.
09.02.2018 року при виїзді заступника начальника ВДВС за адресою проживання боржника: м. Нова Одеса, Миколаївської області, по вул.. Некрасова, 9, встановити місцезнаходження ОСОБА_2 стало неможливим з підстав її не проживання в будинку та перевірити майновий стан не має можливості в звязку з зачиненням будинку.
23.03.2018 року державним виконавцем Новоодеського ВДВС було повторно здійснено вихід за адресою проживання боржника в м. Нова Одеса, Миколаївської області, по вул.Некрасова, 9, однак будинок був зачиненим, перевірити майновий стан у державного виконавця не було можливості.
05.04.2018 р. ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області винесено ухвалу про примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику: м.Нова Одеса, Миколаївської області, по вул.Некрасова, 9, для проведення виконавчих дій.
З огляду на те, що протягом 18 місяців рішення суду не виконано боржником ОСОБА_2, борг не погашено, судове рішення не виконується, на думкув.о.начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання судового рішення, постала необхідність просити суд надати дозвіл на примусову реалізацію вищезазначеного нерухомого майна боржника, власником якого є ОСОБА_2
Представник Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області та боржник в судове засідання не зявилися, будучи належними чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про поважність причини неявку суд не повідомили.
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали подання, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні подання з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника державним виконавцем визначено розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».
Так відповідно до ст. ст. 48, 50, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» в разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Зокрема, згідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
Частиною 3 цієї статті визначено, що у разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Судом встановлено, що в провадженні Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській перебуває виконавче провадження за АСВП : 51491855 згідно виконавчого листа № 482/1003/2015 від 14.12.2015 року, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в розмірі 184922,98 грн.
Під час виконання вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено, що на відкритих рахунках боржника у банківських установах кошти відсутні, на обліку ПФУ боржник не перебуває, пенсію не отримує, у трудових відносинах з фізичними та юридичними особами не перебуває, в приватній власності ОСОБА_2 не значаться зареєстровані транспортні засоби,за весь період відкритих виконавчих проваджень, боржником не вчинено жодної дії, спрямованої на виконання рішення суду.
В межах виконавчого провадження було встановлено, що у власності ОСОБА_2 перебуває житловий будинок №9 по вул.. Некрасова в м. Нова Одеса, Миколаївської області.
05.04.2018 р. ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївськоїх області винесено ухвалу про примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику : м. Нова Одеса, Миколаївської області, по вул.Некрасова, 9, для проведення виконавчих дій.
26.04.2018 року державник виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - житлового будинку №9 по вул.. Некрасова в м. Нова Одеса, Миколаївської області.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Дана правова норма Основного Закону України кореспондується до ст.. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як встановлено з матеріалів справи, матеріали справи не містять письмових доказів належності боржнику ОСОБА_2 на передбачених законодавствах підставах на праві власності нерухомого майна, про надання згоди на примусову реалізацію якого просить державний виконавець.
При тому, що відповідно до вимог ст.. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику , доказів належності якого боржнику на праві власності та такого примусового звернення на вищезазначене, суду державним виконавцем не надано.
Крім того, в матеріалах справи відсутній письмовий доказ внесення державним виконавцем відомостей про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку, всупереч тієж ж ст.. 50 Закону.
Розділом VI ЦПК України передбачений перелік процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Державний виконавець звернувся до суду з поданням, розгляд якого не передбачений вказаним розділом та нормами ЦПК України та не є компетенцією суду, а є виключно компетенцією органу опіки та піклування.
Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».
Окрім цього, як встановлено з довідки Новоодеської міської ради, виданої на імя ОСОБА_4, в даному житловому будинку №9 по вул.. Некрасова в м. Нова Одеса, Миколаївської області окрім боржника, зареєстровані інші особи та ОСОБА_5, 04.06.2008 року, яка є малолітньою особою.
Згідно ст. 177 ч.4 Сімейного кодексу України, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.
Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства»визначено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.
Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч. 4 цієї статті).
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З системного аналізу положеньЗаконів України «Про основи соціального захисту бездомних та безпритульних дітей», «Про охорону дитинства», статті 177 СК України та норм Житлового Кодексув бачається, що першочергова увага приділяється захисту інтересів дітей, законодавчо забезпечується здійснення контролю за збереженням їх житлових та майнових прав на етапі вчинення правочинів з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти, шляхом надання органам опіки та піклування згоди на чинення зазначених правочинів.
Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м.. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів поданідокументи та зясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.
Відповідно до ч. 7 ст 177 Сімейного кодексу України, Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюванюваних законом інтересів дитини.
Матеріали справи містять письмове заперечення голови Новоодеської РДА, надісланої на імя заст.. начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у
Миколаївській області ОСОБА_1, від 10.07.2018 р. за вих.. № 1073/15-33/02, якою Новоодеська РДА як орган опіки та піклування, заперечує проти реалізації житлового обєкта, який розташований по вул.. Некрасова, 9 в м. Нова Одеса, Миколаївської області, так як порушується право малолітньої дитини ОСОБА_5 на користування цим приміщенням.
Враховуючи вищенаведене та всі вище перелічені судом підстави, беручи до уваги, що під час звернення державного виконавця до суду з зазначеним поданням, державним виконавцем було зясовано, що малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно зареєстрована в житловому будинку № 9 по вул.. Некрасова м. Нова Одеса, у дитини відсутнє будь-яке інше майно на праві власності, тобто дитина іншим житлом не забезпечена, протилежного державний виконавець суду не довів, звернувся до суду з поданням, розгляд якого судом не передбачений, не навів доказів правомірності свого звернення до суду з вказаним поданням, суд відмовляє в задоволенні подання в.о. начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про надання згоди на примусову реалізацію нерухомого майна боржника.
Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд,-
В задоволенні подання в.о.начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про надання згоди на примусову реалізацію нерухомого майна боржника - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: