Справа № 739/1301/18
Номер провадження 2/739/474/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Худорба Р.Г.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті батька відкрилась спадщина, яку позивач прийняв належним чином, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.06.2017 року серії НОМЕР_2. До складу спадкової маси входить житловий будинок по АДРЕСА_1 Чернігівської області. Факт належності будинку його батькові підтверджується довідкою Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та присить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Лісконогівської сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Рогівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с.8).

З наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №210 від 24.01.2018 року вбачається, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Новгород-Сіверського району, Чернігівської області зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Новгород-Сіверський район, с. Лісконоги, вул. Центральна, 42, розташований будинок літера «А-1», 1973 року забудови, веранда літера «а», веранда літера «а-1», погріб літера «п/г», сарай літера «Б-1», сарай літера «б-1», баня літера «В-1», гараж літера «Г-1», сарай літера «Д-1», погріб літера «п/г-1» загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 49 566 грн.00 коп. (а.с. 13-16, 17-30). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 ним зареєстроване не було.

Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином довідкою виконавчого комітету Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1973 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 23.11.2016 року (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зазначені в п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №209 від 24.01.2018 року - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року на день сметрі постійно проживав в с.Лісконоги, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, разом з ним проживав його син - ОСОБА_1, 1954 року народження (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2017 року серії НОМЕР_2 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року є його син ОСОБА_1, спадщина на яку видано це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Позивач належним чином прийняв спадщину свого батька ОСОБА_2, інших спадкоємців, які б належним чином прийняли спадщину - немає.

Отже, після смерті ОСОБА_3, його спадщина до складу якої входить також право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом, тобто до позивача. Проте позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивач набув право власності на житловий будинок, який належав його батьку ОСОБА_2, однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 392 ЦК України, ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_4, право власності, у порядку спадкування за законом, на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.О.Кочура