Провадження № 22-ц/802/111/18 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шупік Катерини Василівни, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, яку мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки з 08 липня 2017 року внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а виконавчий лист перебуває на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області, вона у червні 2018 року звернулася до державного виконавця із заявою про перерахування аліментів, але їй було відмовлено.

З урахуванням наведеного просила визнати дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ Рівненської області Шупік К.В. незаконними та зобов'язати державного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів, визначених у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2015 року із ОСОБА_3 з урахуванням вимог ст.182 СК України, починаючи з 08 липня 2017 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шупік К.В. незаконними.

Зобов'язано старшого державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шупік К.В. здійснити перерахунок розміру аліментів визначених у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2015 року зі ОСОБА_3 з урахуванням вимог ч.2 ст.182 СК України, починаючи з 08 липня 2018 року.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення - про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1.

У відзиві на апеляційну скаргу Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, посилаючись на її обґрунтованість, просить апеляційну скаргу задовольнити і скасувати ухвалу суду.

Заявник ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, боржник ОСОБА_3 надіслав письмове клопотання, у якому просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду підлягає до скасування з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2015 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.3-4).

Виданий на підставі цього рішення суду виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Рівненському міському відділі Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області.

12.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із заявою про перерахунок стягуваних аліментів, на яку отримала відповідь від 23.06.2018 року із обґрунтуванням неможливості здійснення таких дій державним виконавцем (а.с.5, 6).

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність таких дій державного виконавця.

Проте, такі висновки зроблені помилково, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 18 названого Закону наведено обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців.

Відповідно до Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини та належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року внесено зміни до статті 182 Сімейного кодексу України, частину другу якої викладено у новій редакції. Згідно із запровадженим правилом розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Внесення змін до чинного законодавства щодо визначення мінімального розміру стягуваних на одну дитину аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів, призначених (стягнутих) на підставі рішень судів, постановлених до набрання цими змінами чинності.

За загальним правилом частини третьої статті 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, аліменти підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Відповідно до частини третьої наведеної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто розмір аліментів, визначених та стягнутих на підставі рішення суду, може бути змінений виключно на підставі іншого рішення суду.

Це відповідає змісту статті 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Надання повноважень щодо зміни розміру аліментів, стягуваних на підставі рішення суду, державному виконавцю не передбачалося також й у Законі України «Про виконавче провадження», згідно з частиною першою статті 71 якого (у редакції станом на 12.06.2018 року - дату звернення до державного виконавця із заявою) порядок стягнення аліментів визначається законом.

За загальним правилом, викладеним у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виходячи з наведених правил, підставою для здійснення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, здійснюваного виконавцем, може бути виключно виконавчий лист, виданий на підставі певного рішення суду, постановленого у цивільній справі про стягнення аліментів. Наведене виключало можливість на дату звернення ОСОБА_1 із заявою до державного виконавця будь-якої зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, на підставі постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 липня 2018 року у цивільній справі №2-1024/2010 (провадження № 61-38439ск18).

Відповідно до вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду та прийняття нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.268 ч.5, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року у даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шупік Катерини Василівни та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: