Справа № 573/2251/18
Номер провадження 6/573/73/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло подання державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_1, погоджене начальником відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яке мотивується тим, що у Білопільському РВ ДВС на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги №217-17, виданої 04 травня 2017 року ДФС у Сумській області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ГУ ДФС у Сумській області коштів у сумі 1728 грн. 36 коп. В самостійному порядку ОСОБА_2 заборгованість не сплачує. В ході перевірки майнового стану боржника встановлено, що будь-якого майна та доходів, на які можливо звернути стягнення, ОСОБА_2 немає. Посилаючись на викладені обставини, враховуючи, що боржник, будучи обізнаним про наявність у нього невиконаних боргових зобовязань, протягом тривалого часу рішення не виконує, що свідчить про ухилення останнього від виконання покладених на нього зобовязань, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

В судове засідання представник Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області не зявилася, подала заяву про розгляд подання у її відсутність.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі державного виконавця за наявними в справі доказами.

Судом встановлено, що 05 квітня 2017 року ГУ ДФС у Сумській області видано вимогу про сплату боргу (недоїмки), на підставі якої з ОСОБА_2 стягнуто кошти у сумі 1728 грн. 36 коп. як заборгованість зі сплати недоїмки та штрафу (а. с. 4).

22 червня 2017 року державним виконавцем відділу ДВС Білопільського РУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження №54189374 з примусового виконання вказаного вище виконавчого документу (а. с. 5).

З наданої на запити Білопільського РВ ДВС щодо перевірки майнового стану боржника інформації вбачається, що за ОСОБА_2 не зареєстроване рухоме чи нерухоме майно, доходів він не отримує (а. с. 6-12).

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що на арештованих рахунках ОСОБА_2 містяться кошти, яких не достатньо для погашення заборгованості останнього за виконавчим документом (а. с. 13).

У відповідності до ч. ч. 1, 3-4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, -до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пункт 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обовязковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обовязків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов'язок не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Підставою для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон Білопільський РВ ДВС ГТУЮ зазначає те, що останній, будучи обізнаним про наявність у нього невиконаних боргових зобовязань, протягом тривалого часу рішення не виконує, що свідчить про його ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

Разом з цим, суд відмічає, що матеріали подання не містять доказів того, що ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також доказів виїзду останнього за межі території України, що дає йому можливість виїхати за межі України для отримання доходів на території іншої держави.

Крім того, матеріали, додані до клопотання, не містять доказів вжиття державним виконавцем всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» примусових заходів виконання рішення, в тому числі здійснення перевірки майнового стану ОСОБА_2 за місцем проживання, а також вжиття заходів щодо його розшуку, у випадку, коли останній не проживає чи не зареєстрований за вказаною у виконавчому документі адресою.

Таким чином, державним виконавцем Зуєнко К.М. не надано суду доказів того, що ОСОБА_2, будучи обізнаним з тим, що примусовому виконанні у Білопільському РВ ДВС перебуває виконавчий документ про стягнення з нього заборгованості на користь ДПІ у м.Сумах, а також, що останній має можливість та виїжджає за межі України, ухиляється від виконання вимоги про стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у виїзді за межі України, а відтак подання державного виконавця є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. ст. 259-260, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя