П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2018 року м. Київ

справа № 757/67131/17-ц

провадження: 22-ц/824/1121/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Махлай Л.Д., Поливач Л.Д., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як представників ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, та апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7, як представника ОСОБА_4, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Соколова О.М.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості

та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у сумі 21 761 677, 60 грн., з ОСОБА_4 заборгованість у сумі 4 352 344, 51 грн., з ОСОБА_5 заборгованість у сумі 4 352 344,51 грн.. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 грудня 2007 року міжАКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 було укладено договір кредиту № 070-22-95/07, за умовами якого, останньому надано в тимчасове користування грошові кошти в сумі 2 000 000 доларів США.

26 грудня 2007 року між АКБ соціального розвитку«Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 укладено іпотечний договір, за умовами якого в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року, останнім, передано в іпотеку банку шестикімнатну квартиру № 94 та підсобні приміщення, що знаходяться за адресою: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 30 «б».

У зв'язку зі смертю ОСОБА_9 у серпні 2015 року, ПАТ «Укрсоцбанк» направив лист із претензією кредитора (грошовою вимогою) до спадкоємців про погашення заборгованості. В подальшому, 31 березня 2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року. Того ж дня, між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №070-22-95/07/1-П від 31 березня 2016 року, відповідно до умов якого, останній поручився перед новим кредитором про належне виконання зобов'язань за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року. ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» направило поручителю вимогу про виконання зобов'язання за договором кредиту, за результатами якого позивачем було виконано зобов'язання за договором кредиту та сплачено суму заборгованості. Внаслідок виконання зобов'язання за договором кредиту за відповідачів, до нього перейшло право вимоги про стягнення заборгованості.

Обсяг зобов'язань ОСОБА_3, як другого з подружжя померлого боржника, становить 4/8 від загального обсягу зобов'язань, та 1/8, як особи, яка прийняла спадщину померлого боржника, що разом дорівнює 5/8 від загального обсягу зобов'язань. Обсяг зобов'язань ОСОБА_4, як особи, яка прийняла спадщину померлого боржника, становить 1/8 від загального обсягу зобов'язань. Обсяг зобов'язань ОСОБА_5, як особи, яка прийняла спадщину померлого боржника, становить 1/8 від загального обсягу зобов'язань.

Крім того, зважаючи на те, що відповідачі, починаючи з 1 квітня 2016 року мають прострочені грошові зобов'язання, вони повинні нести відповідальність, передбачену ст..625 ЦК України у вигляді 3 % річних на суму зобов'язань.

Посилаючись на зазначені обставини, та на підставі ст..ст.60, 61, 65 СК України, ст..ст.509, 625,1216, 1218, 1282 ЦК України просив позовні вимоги задовольнити.

29 березня 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення збитків, в якому просять стягнути з ОСОБА_2 29 570 254, 62 грн. 00 коп. та стягнути суму витрат з оплати судового збору.

В обґрунтування вимог зустрічного позову зазначали, що ОСОБА_2 погашено договір кредиту та сплачено заборгованість коштами, які не належали йому на праві власності, а були передані йому ОСОБА_2 І М. з метою виконання особистих фінансових доручень. Відповідачем було грубо порушено право власності спадкоємців на кошти в сумі 1254438,63 доларів США, які мали бути включені до спадкової маси та успадковані. Натомість відповідачем чужі кошти були використані в своїх цілях та сплачено заборгованість за кредитом. Витрачені таким чином грошові кошти не можна повернути - вони є втраченими (знеціненим благом) для позивачів. Такими діями відповідача завдано збитків позивачам у розмірі 1254438,63 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, та на підставі ст..ст.368-372, 614, 1166, 1192, 1226 ЦК України просили позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 21 761 677, 60 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4 352 344,51 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 4 352 344,51грн..

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 8000 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про стягнення збитків.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як представники ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_7, як представник ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

В апеляційній скарзі адвокати, які представляють інтереси ОСОБА_3, посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають фундаментальне значення для справи, які суд визнав встановленими. Зокрема, зазначали про те, що рішення ухвалене суддею, якому заявлявся відвід, доводи відводу є обґрунтованими, оскільки дії судді при вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду, вирішення клопотань представників відповідача під час розгляду справи по суті, безпідставна відмова у задоволенні клопотань, викликали сумніви у неупередженості та об'єктивності судді. Натомість заявлені відводи безпідставно були визнані необґрунтованими. Крім того, зазначали про те, що позивачем не доведено, що відповідачі прийняли спадщину, не підтверджена вартість успадкованого майна, позивачем порушено порядок виконання зобов'язань за договором поруки від 31 березня 2016 року, як основної підстави заявлених позовних вимог, а саме поручитель не виконав обов'язок щодо повідомлення боржника про вимогу кредитора, позивач не повідомив боржників про перехід до нього прав кредитора по кредитному договору. Крім того, судом першої інстанції взагалі не досліджені обставини належності позивачу грошових коштів, якими останній розрахувався по кредитному договору.

В апеляційній скарзі адвокат, який представляє інтереси ОСОБА_4, посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначала, що суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, які повністю виключають законність стягнення заборгованості з спадкоємців на користь поручителя, а саме суд не звернув уваги на те, що відповідальність поручителя, на момент погашення ним коштів кредитору, не виникла, судом не враховано, що спадкоємці не були повідомлені про виконання поручителем кредитних зобов'язань, судом не перевірено обсяг спадкової маси та не перевірено чи достатньо спадкового майна для задоволення позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд не надав процесуальної можливості зустрічним позивачам довести свої вимоги, відмовивши майже в усіх заявлених клопотаннях та обмеживши в праві на доказування.

У відзиві на апеляційні скарги адвокат ОСОБА_11, який представляє інтереси ОСОБА_2, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3, та ОСОБА_4, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права та дотримані норми процесуального права при розгляді справи.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданої її представником ОСОБА_6, та ОСОБА_5, в особі законного представника ОСОБА_3, подану представником законного представника ОСОБА_7

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 3 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 7 листопада 2018 року.

В судове засідання треті особи - ОСОБА_8, представник Служби у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.4 а.с.81,86), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу в їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_12, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 апеляційні скарги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_13 проти доводів апеляційних скарг заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 25 грудня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений договір кредиту №070-22-95/07, за умовами якого, останньому надано в тимчасове користування грошові кошти в сумі 2 000 000 доларів США центів, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, із сплатою 12,5 % річних за першій рік, з подальшим щорічним переглядом розміру процентів (т. 1, а.с. 17).

26 грудня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 укладено іпотечний договір, за умовами якого в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року, іпотекодавцем передано в іпотеку банку шестикімнатну квартиру № 94, загальною площею 345,6 кв.м. та підсобні приміщення (машиномісце № 50 площею 14,8 кв.м. та машиномісце № 51 площею 14,50 кв.м.), що знаходяться за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 30 «б» (т. 1, а.с. 26).

08 грудня 2010 року додатковою угодою № 1, укладеною між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9, було змінено процентну ставку за користування кредитними коштами до 11% річних (т. 1, а.с. 23).

13 серпня 2015 року ОСОБА_9 помер (том №1, а.с. 30, 32).

4 вересня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Шостої Київської державної нотаріальної контори із претензією кредитора (грошовою вимогою) до спадкоємців (т. 1, а.с. 31).

7 вересня 2015 року завідувачем Шостої Київської державної нотаріальної контори на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» направлено лист, в якому зазначено про те, що вимогу банку направлено до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Поручник А.Ю., оскільки нею заведена спадкова справа № 2/2015 від 25 серпня 2015 року (т.1, а.с. 32).

21 вересня 2015 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» надійшов лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Поручник А.Ю., яким остання повідомила заявника про те, що його претензію долучено до матеріалів спадкової справи ОСОБА_9 (т.1, а.с. 33).

31 березня 2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року, згідно з умовами якого, первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_9, в обсязі та на умовах, що існують на момент відкриття спадщини, включаючи, але не обмежуючись: право вимоги повернення грошових коштів, отриманих позичальником за вищевказаним договором кредиту, нарахованих та несплачених процентів у розмірі передбаченому договором кредиту, комісій, штрафних санкцій, а також інших платежів передбачених умовами кредитного договору (т.1, а.с. 35).

Згідно з абз. 2 п. 2 договору про відступлення прав вимоги, станом на 13 серпня 2015 року заборгованість позичальника перед первісним кредитором становила 1254438 доларів США 63 центи (т. 1, а.с. 35).

Цього ж дня, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 26 грудня 2007 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 39).

Згідно з п.п. 1, 2 цього умов договору ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» набуло право вимоги за іпотечним договором від 26 грудня 2007 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 (т. 1, а.с.39).

31 березня 2016 року між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 070-22-95/07/1-П (а.с.41). Згідно умов вказаного договору ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» набуло право вимоги від ОСОБА_2 щодо виконання зобов'язань за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року.

Цього ж дня на письмову вимогу ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» (т.1, а.с. 43), ОСОБА_2, згідно умов договору поруки, було погашено кредитну заборгованість за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року (т. 1, а.с. 44, 45).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_2 сплатив кредитну заборгованість за договором, він набув право вимоги, як кредитора до спадкоємців померлого, який був позичальником та іпотекодавцем.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив із того, що доказів на підтвердження обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, суду не надано.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Установлено та не заперечується сторонами, що 25 грудня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений договір кредиту №070-22-95/07, зобов'язання за яким були забезпечені договором іпотеки, укладеним між банком та позичальником. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику в кредит 2000000 доларів США, грошові кошти останній зобов'язувався повернути до грудня 2027 року.

13 серпня 2015 року ОСОБА_9 помер.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню нори ст.ст.1281, 1282 ЦК України стосовно строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

4 вересня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з вимогою до спадкоємців про задоволення вимог кредитора до Шостої київської державної нотаріальної контори, яка в свою чергу направила вимогу кредитора до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, яким заведена спадкова справа до майна померлого ОСОБА_9

Порядок задоволення вимог кредитора передбачений ст.1282 ЦК України.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, у відносинах, пов'язаних із наступництвом боргів спадкодавця, законом передбачений порядок задоволення вимог кредитора, а отже і відповідний спосіб захисту прав кредитора (ч.2 ст.16 ЦК України).

31 березня 2016 року кредитор ПАТ «Укрсоцбанк», який у встановлений ст.1281 ЦК України строк, заявив вимогу до спадкоємців, відступив своє право вимоги за договором кредиту від 25 грудня 2007 року, укладеним з ОСОБА_9, ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» в обсязі та на умовах, що існують на момент відкриття спадщини. Станом на 13 серпня 2015 року заборгованість позичальника перед первісним кредитором згідно з умовами кредитного договору становить 1254438,63 долари США, з яких: по поверненню кредиту - 1241666,97 доларів США; по сплаті процентів - 12771,66 доларів США.

В договорі про відступлення прав вимоги від 31 березня 2016 року сторони визначили, що після передачі прав та обов'язків первісного кредитора новому кредитору за кредитним договором, новий кредитор та спадкоємці позичальника самостійно визначають умови повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, що передбачені кредитним договором (абз.2 п.5).

Між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» та спадкоємцями не існує домовленостей щодо порядку задоволення вимог кредитора..

Умовами договору про відступлення прав вимоги від 31 березня 2016 року не передбачено забезпечення зобов'язань спадкоємців перед кредитором шляхом укладання договору поруки.

Разом з тим, 31 березня 2016 року між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», як кредитором, та ОСОБА_2, як поручителем, був укладений договір поруки № 070-22-95/07/1-П, згідно з умовами якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання боржником, яким є ОСОБА_9, взятих на себе зобов'язань, що витікають з договору кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року, а також всіх майбутніх додаткових договорів та угод до нього, майнові права за яким передані (відступлені) кредитору (новому кредитору) від ПАТ «Укрсоцбанк» (первісного кредитора) згідно договору про відступлення прав вимоги за договором кредиту № 070-22-95/07 від 25 грудня 2007 року, укладеним 31 березня 2016 року між кредитором (новим кредитором) та первісним кредитором. Поручитель поручається перед кредитором за належне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, відповідно до умов якого (кредитного договору) боржник зобов'язань за кредитним договором, відповідно до умов якого (кредитного договору) боржник зобов'язаний повернути кредитору кредит в сумі 1254438,61 доларів США в строк до 24 грудня 2027 року, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 11% річних, можливі пені та штрафи у розмірах та на умовах, визначених кредитним договором.

Відповідно до п.1.2 договору поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Отже, за умовами договору поруки ОСОБА_2 поручився за виконання зобов'язань ОСОБА_9, вже після смерті останнього, тоді, коли правовідносини між кредитором та боржником трансформувались у правовідносини між кредитором та спадкоємцями, відповідальність яких обмежена.

Згоди на укладення договору поруки та виконання позивачем як поручителем зобов'язань за кредитним договором відповідачі не надавали. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 не отримував у спадкоємців згоди на виконання ним зобов'язань останніх.

Враховуючи, що договір поруки укладений після смерті боржника, особисті зобов'язання якого за кредитним договором припинилися зі смертю, і з того часу існують правовідносини між кредитором та спадкоємцями, відповідальність яких обмежена законом, а також зважаючи на те, що спадкоємці згоди на укладення договору поруки та задоволення вимог кредитора позивачем не надавали, тому саме по собі виконання позивачем вимог кредитора ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» не дає підстав для стягнення з відповідачів як спадкоємців сплаченої ним суми на підставі ст.ст.553-556 ЦК України.

Крім того, в судовому засіданні представник ОСОБА_3 пояснила, що майно, яке ОСОБА_9 передав в іпотеку банку за іпотечним договором від 26 грудня 2007 року, є спільним сумісним майном подружжя.

Також ці обставини фактично визнає і ОСОБА_2, посилаючись в позовній заяві на те, що відповідачка має нести відповідальність перед ним як один із подружжя, що пережив боржника, на підставі норм Сімейного Кодексу, в розмірі частки, що їй належить у праві спільної сумісної власності (? частка).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не є кредитором спадкодавця, оскільки виконав зобов'язання за останнього вже після смерті ОСОБА_9, будь-яких договорів , пов'язаних з виконанням зобов'язань за кредитним договором, між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не укладалось, у позивача відсутні підстави вимагати повернення боргів від дружини спадкодавця на підставі норм Сімейного права.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув і безпідставно вважав, що відповідачі, як спадкоємці, зобов'язані повернути позивачу грошові кошти, які останній сплатив ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень».

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст.1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Судом не встановлено, а позивачами за зустрічним позовом не доведено наявність шкоди протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між шкодою та протиправною винною поведінкою останнього.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як представників ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, та адвоката ОСОБА_7, як представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 липня 2018 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості і в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 9 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Махлай

Л.Д. Поливач