Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

23.04.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 4 заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,-

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, мотивуючи тим, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 25.02.2016 року по справі № 357/17102/15-ц ухвалено рішення про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1. На виконання даного рішення видано виконавчий лист, за яким державним виконавцем міського відділу ДВС відкрито виконавче провадження № 53315011. На даний час рішення суду виконати неможливо, вказана квартира належить на праві власності не боржнику ОСОБА_1, а іншій особі ОСОБА_3. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року у справі №357/14157/17, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 та знято з реєстрації за цією адресою. А тому боржник ОСОБА_1 просить суд визнати виконавчий лист по справі № 357/17102/15-ц про вселення ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню, оскільки відпали підстави для його виконання.

Боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 та представник ДВС в судове засідання не з»явилися, повідомлені належним чином, згідно ст.432 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Обставини, що встановлені судом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2016 року по справі № 357/17102/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення , вирішено вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_3. Рішення суду набрало законної сили 13.09.2016 року.

На виконання вказаного судового рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 12.10.2016 року стягувачу ОСОБА_2 видано виконавчий лист, боржником за яким є ОСОБА_1 . Державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області 01.02.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53315011.

Встановлено, що 24.10.2016 року ОСОБА_1 за договором дарування квартири відчужив ОСОБА_3 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно матеріалів справи, 03.03.2017 року ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню /а.с.146-149/.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2017 року /суддя Протасова О.М./ в задоволенні заяви відмовлено /а.с.177-178/, ця ухвала не оскаржувалася.

30.03.2017 року до суду з аналогічної заявою звернувся ОСОБА_3 /а.с.180-183/.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2017 року /суддя Ярмола О.Я./ дану заяву було задоволено та визнано виконавчий лист по справі № 357/17102/15-ц таким, що не підлягає виконанню /а.с.233-234/.

Згідно ухвали апеляційного суду Київської області від 14.06.2017 року зазначену ухвалу суду першої інстанції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.259-262/.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 20 листопада 2017 року/ суддя Дмитренко А.М./ відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вказана ухвала оскаржувалась в апеляційному поряду, постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 15 січня 2018 року залишена без змін.

По заяві також встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2018 року у справі №357/14157/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_4. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 12 березня 2018 року / том. №2 а.с.67-70/.

Вирішуючи заяву по суті , суд виходив з наступного.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовано законодавцем у Розділі VI ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви суд враховує, що в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року вказувалося на те, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обовязок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобовязань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги пятої ЦК.

Так, зобовязання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання.

В даному випадку виконавчий лист було видано на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, це рішення по даний час залишається не виконаним, виконавчий лист відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про визнання спірного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в ухвалі від 20 листопада 2017 року виходив з того, що матеріально-правових, так і процесуально правових підстав для задоволення заяви не встановлено.

Суд зазначав, що ОСОБА_3 не є боржником у виконавчому провадженні, а ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2017 року було відмовлено в задоволенні подання державного виконавця міського відділу ДВС про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні ВП № 53315011 /а.с.231-232/, ця ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили. А тому суд вважав, що захист прав ОСОБА_3 як власника квартири, має здійснюватися в інший спосіб, а не шляхом подання ним заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, він не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав в позовному провадженні.

В той же час, вже після перегляду вищезазначених ухвал в апеляційному порядку, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було розглянуто цивільну справу №357/14157/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд вирішив усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_5. Вказане рішення набрало законної сили 12.03.2018 року.

В звязку з цим, станом на дату розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 357/17102/15-ц таким, що не підлягає виконанню є чинними судові акти, виконання будь-якого з яких виключає можливість виконання іншого.

Так, за змістом виконавчого листа у справі №357/17102/15-ц ОСОБА_2 слід вселити до квартири АДРЕСА_6, в той час, як за змістом судового рішення у справі №357/14157/17 вирішено усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування та розпорядження майном, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.

На час постановлення ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа у справі № 357/17102/15-ц таким, що не підлягає виконанню, зазначені обставини були відсутні.

Підстави визначені законодавцем у ч.2 ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не є вичерпним.

Оскільки станом на дату розгляду даної заяви ОСОБА_2 втратила право користування приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_7, то саме з цих причин виконавчий лист у справі №357/17102/15-ц слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №357/17102/15-ц, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 12 жовтня 2016 року, про вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_8.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4