Справа № 536/942/18
24 жовтня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі :
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
06 червня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулась ОСОБА_1 з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1
За цією адресою в належному їй будинку зареєстрована її дочка ОСОБА_2 1966 р.н., онука ОСОБА_3 1986 р.н. та правнук ОСОБА_4 2015 р.н., але зазначені особи там не проживають.
Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються у відповідності до кількості зареєстрованих осіб.
На підставі викладеного, позивач просила суд ухвалити рішення, яким: визнати ОСОБА_2, 1966 р.н., ОСОБА_3, 1986 р.н. та ОСОБА_4, 2015 р.н такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, на адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою останнього місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідачів не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1, є власником будинку АДРЕСА_1 що підтверджується Свідоцтвом на право власності та технічним паспортом та довідкою виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.05.2018 року.
За цією адресою в належному їй будинку зареєстрована її дочка ОСОБА_2 1966 р.н., онука ОСОБА_3 1986 р.н. та правнук ОСОБА_4 2015 р.н., але зазначені особи там не проживають.
Згідно акту про фактичне проживання громадян складеному комісією за участю депутата Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_5 та погодженому з сільською Головою ОСОБА_6 ОСОБА_2 1966 р.н., ОСОБА_3 1986 р.н. та правнук ОСОБА_4 2015 р.н. фактично не проживають в даному будинку з квітня 2016 року.
Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються у відповідності до кількості зареєстрованих осіб.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Згідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Керуючись Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 ст. 1 про захист власності - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. ч. 1 ст. 71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.п.1, 5 ч.3, ч.4 ст. 71 цього ж Кодексу.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Стаття 72 ЖК України встановлює, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2, 1966 р.н., ОСОБА_3, 1986 р.н. та ОСОБА_4, 2015 р.н. такими, що втратили право користування жилим приміщенням є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач за місцем реєстрації фактично не проживають з 2016 року, обов'язків щодо утримання житла - не виконують, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявили.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1966 року народження, ОСОБА_3, 1986 року народження та ОСОБА_4, 2015 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський