ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2736/18 Справа № 212/214/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він працював на підприємстві відповідача в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища 15 років 8 місяців, з них:

- 10.08.1984 р. - 27.06.1985 p., 15.04.1992 p. - 03.01.1996 p., 26.07.2004 p. - 22.06.2005 p. помічник машиніста бурової установки Глеюватського кар'єру ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- 22.06.2005 р. - 14.08.2015 р. - машиніст бурової установки Глеюватського кар'єру, ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

У вересні 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1033 промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з радикулярним синдромом на попереково-крижовому рівні (L5-S1), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), деформуючим артрозом тазостегнових суглобів D - 1 ст., S - IV ст., деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей.

Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 14.08.2015 р. № Ф-2/2-11-3/3527, виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу Криворізького та Широківського районів, де вказано, що він працював в кар'єрі в неопалювальних приміщеннях бурової установки, в умовах несприятливого мікроклімату в холодний період року. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації бурових установок підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 28.09.2017 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача він виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

Висновком МСЕК від 09.11.2017 р. йому встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності первинно з переоглядом в 2018 року.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода. Внаслідок отримання професійних захворювань він став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати він не може, не може, навіть, допомогти по господарству своїй родині, бо відчуває майже постійний біль та обмеження рухів в попереково-крижовому відділі хребта з віддачею в тазовий пояс зліва і ліву ногу, виражений біль та обмеження рухів в лівому тазостегновому суглобі, скутість рухів в суглобі, особливо на початку руху, утруднену ходу, біль та обмеження об'єму рухів в лівому колінному суглобі, ліктьових (переважно лівому), лівому плечовому, біль, хрускіт і скутість рухів в шийному відділі хребта, біль в м'язах надпліч, судоми по внутрішній поверхні лівого стегна та литкових м'язах ніг, терпкість пальців стоп, періодичне підвищення артеріального тиску одноразово до 180/90 мм рт.ст. та часто до 150/100 мм рт.ст., підвищення рівня цукру крові до 14.5%, спрагу, втому, відчуття серцебиття, загальну слабкість. Все це ставить під загрозу його життя.

З огляду на зазначене, просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «ЦГЗК) 148 920,00 гривень відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 за спричинену моральну шкоду в зв'язку з втратою здоров'я на виробництві 55 845,00 грн., без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач добровільно обрав професію, яка пов'язана з впливом на організм шкідливих факторів та усвідомлював, що робота в таких умовах призведе до погіршення стану здоров'я, тому вина роботодавця у спричинені шкоди позивачу відсутня. Крім того апелянт зазначає, що позивачем не надано документального підтвердження заподіяння моральних страждань та не обгрунтовано розмір моральної шкоди.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має 31 рік 8 місяців загального стажу, з них 15 років 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів.

Відповідно до трудової книжки позивач працював на підприємстві ПрАТ «ЦГЗК» в період часу 10.08.1984 р. - 27.06.1985 p., 15.04.1992 p. - 03.01.1996 p., 26.07.2004 p. - 22.06.2005 p. помічником машиніста бурової установки Глеюватського кар'єру ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»;

-22.06.2005 р. - 14.08.2015 р. - машиністом бурової установки Глеюватського кар'єру ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Звільнений за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію 14.08.2015 р.

Згідно рішенню лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 1033 від 05.09.2017 р., ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з радикулярним синдромом на попереково-крижовому рівні (L5-S1), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), деформуючим артрозом тазостегнових суглобів D - 1 ст., S - IV ст., деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей.

За виявленими професійними захворюваннями ПрАТ «ЦГЗК» складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 вересня 2017 року. Відповідно до акту позивач, працюючи машиністом бурової установки СБШ-250 у Глеюватського кар'єрі, виконував керування буровою установкою СБШ-250 під час буріння свердловин, монтував, демонтував, переміщував, готував до роботи, установлював і регулював бурову установку, планував і розчищав майданчики для встановлення. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, різної міцності гірничої породи, підпадав під дію підвищених рівнів загальної вібрації. (п.16 Акту).

В пункті 17 Акту встановлено причину виникнення професійного захворювання, а саме вібрація: загальна транспортно-технологічна еквівалентний рівень віброприскорення 63 дБ при гранично допустимому 59 дБ.

Висновком МСЕК серія 12ААА № 649707 від 09.11.2017 р., позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40% (вібраційна хвороба) та встановлена 3 група інвалідності з 06 листопада 2017 року по 01 грудня 2018 року, дата переогляду 01.11.2018 р.. Згідно рекомендації МСЕК у позивача є потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санітарно-курортне лікування.

Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Як встановлено із медичних документів, наявних у справі, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичні болі, загальну слабкість. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування. Він фактично обмежений в роботі, в житті, відчуває постійний біль та обмеження об'єму рухів в п/крижовому відділі хребта з віддачею в тазовий пояс зліва і ліву ногу, виражений біль та обмеження об'єму рухів в лівому стегновому суглобі, утруднену ходу, судоми по верхній поверхні лівого стегна та литкових мязах ніг, терпкість пальців стоп, втома, відчуття серцебиття, підвищення артеріального тиску. Позивач не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині, через що відчуває фізичний і психологічний дискомфорт, перебуває в знервованому стані. Покращення в стані здоров'я не відбувається, захворювання прогресує і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання, та принижує його самооцінку.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 173, 237 -1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтвердується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач добровільно обрав професію, яка пов'язана з впливом на організм шкідливих факторів, тому вина роботодавця у спричинені шкоди позивачу відсутня, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки частина 4 статті 153 КЗпП України наголошує, що власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Згідно частин 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Однак в порушення вимог вищенаведенних норм законодавства, показники мікроклімату та інші показники умов праці на підприємстві відхиляються від встановлених нормативних показників, а внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, різної міцності гірничої породи, ОСОБА_1 підпадав під дію підвищених рівнів загальної вібрації, що стало причиною профзахворювання позивача.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості факту заподіяння та розміру моральної шкоди, відхиляються колегією суддів, оскільки судом встановлено, що ушкодження здоров'я спричиняють позивачу фізичні та моральні страждання через перманентні болі, що знаходить підтвердження в медичних документах, з яких вбачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан позивача з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення-рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, через що ОСОБА_1 переживає моральні страждання.

З урахуванням тривалості хвороби позивача, характеру заподіяної шкоди та обсягу перенесених позивачем страждань, колегія суддів вважає визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді О.В.Лаченкова

О.В. Свистунова