Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 337/2076/15-ц

Провадження № 22-ц/778/208/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

учасники справи:

відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2016 року в складі судді Бондаренко І.В. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_4 звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовано тим, що 03 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №13/2007/1566Фжк, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 44160 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, строком до 20 липня 2023 року.

Відповідно до п.1.3.1. вказаного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 12,99% річних.

Відповідно до п.3.3.1., 3.3.2 кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом внесення чергового мінімального платежу в розмірі 550,37 доларів США на рахунок №8501.

03 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №13/2007/1566Фжк-1, згідно якого ОСОБА_5 поручився у повному обсязі перед банком за належне виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2008 року, в тому числі повернути до 20.07.2023 року кредит у сумі 44160 доларів США, з відсотками у розмірі 12,99 % річних, інші платежі, а також можливі штрафні санкції /штраф, пеня/.

03 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №13/2007/1566Фжк-2, згідно якого ОСОБА_2 поручилась у повному обсязі перед банком за належне виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2008 року, в тому числі повернути до 20.07.2023 року кредит у сумі 44160 доларів США, з відсотками у розмірі 12,99 % річних, інші платежі, а також можливі штрафні санкції /штраф, пеня/.

Крім того, 03 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 10.08.2010 року до кредитного договору №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року позичальнику надавалася відстрочка сплати необхідного платежу протягом періоду з 20.08.2010 року по 20.01.2011 року.

Таку ж додаткову угоду уклали з банком 10.08.2010 року поручителі ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

31 травня 2012 року позивач уклав з ОСОБА_1 договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору, згідно з яким відбулось рефінансування залишку заборгованості за відсотками, нарахованими за вказаним кредитним договором, надано позичальнику грошові кошти в сумі 31392,86 грн. з процентною ставкою в розмірі 15%.

Проте, незважаючи на дані умови договору, позичальник своїх обовязків по погашенню кредиту не виконує. Станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 853 911,80 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 40 370,02 доларів США, що еквівалентно 636609,78 грн.; заборгованості за кредитом в тому числі прострочена (реєстр) 21381,65 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 8 241,39 доларів США, що еквівалентно 129961,53 грн.; простроченої заборгованості за відсотками (реєстр) 7 374,66 грн.; суми пені за прострочення сплати кредиту 3 107,67 грн.; суми штрафу за порушення умов кредитного договору 2 042,69 доларів США, що еквівалентно 32 211,96 грн..

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 р. в сумі 818091,84 грн.: заборгованість за кредитом в сумі 636609,78 грн., заборгованість за кредитом у гривнях в сумі 21381,65 грн., прострочену заборгованість по сплаті відсотків в сумі 129961,53 грн., прострочену заборгованість по сплаті відсотків у гривнях в сумі 7374,66 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 2698,96 грн.., штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 20065,26 грн..

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 р. в сумі 818091,84 грн.: заборгованість за кредитом в сумі 636609,78 грн., заборгованість за кредитом у гривнях в сумі 21381,65 грн., прострочену заборгованість по сплаті відсотків в сумі 129961,53 грн., прострочену заборгованість по сплаті відсотків у гривнях в сумі 7374,66 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 2698,96 грн.., штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 20065,26 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 судовий збір в сумі по 1218 грн. з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_2.

В якості обґрунтування доводів апелянт зазначив: не врахування позивачем в розрахунку заборгованості розміру сплачених коштів в сумі близько 24 000 грн.; пропуск позивачем строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові; припинення договору поруки на час звернення позивача до суду та ухвалення оскаржуваного рішення.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що твердження апелянта про припинення поруки є хибними, оскільки укладені додаткові угоди з позичальником не збільшували обсяг відповідальності, а зменшували його, сторонам було надано відстрочку у здійснені платежів, а додаткові договори про внесення змін та доповнень укладались день в день як з позичальником, так із поручителем. Крім того, досудова вимога ПАТ «КБ «Надра» була направлена у 2015 році всім боржникам та була отримана ОСОБА_2 ( т.2 а.с.193-196).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідачами не оспорюється сума основної заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за основним кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року та за договором про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року від 31.05.2012 року, проте пеня та штраф банком нараховані поза однорічним строком позовної давності, встановленим ст. 285 ЦК України для стягнення неустойки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 03 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №13/2007/1566Фжк, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 44160 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99% річних, з кінцевим терміном повернення 20 липня 2023 року (т.1 а.с.9-11).

Відповідно до пунктів 3.3.1. 3.3.3. кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом внесення чергового мінімального платежу в розмірі 550,37 доларів США щомісячно до 20 числа поточного місяця.

03 серпня 2007 року ПАТ КБ «Надра» був укладений договір поруки №13/2007/1566Фжк-1 з ОСОБА_6 та №13/2007/1566Фжк-2 з ОСОБА_2, за якими поручителі взяли на себе у повному обсязі відповідальність за належне виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2008 року (т.1 а.с.12-13).

10 серпня 2010 року між позивачем та ОСОБА_1, було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору№13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року, за умовами якої позичальнику протягом 6 місяців з 20.08.2010 року по 20.01.2011 року надано відстрочку сплати частини необхідного платежу, при цьому розмір необхідного платежу визначено графіком (т.1 а.с.14-17).

В свою чергу, 10 серпня 2010 року між позивачем та ОСОБА_5, позивачем та ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди №1 до договору поруки №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року (т.1 а.с.18-19).

31 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року (т.1 а.с.20-26).

Відповідно до п.1.1.1. договору від 31.05.2012 року, відповідачу ОСОБА_1 при умові виконання ним умов цього договору, протягом 12 місяців з червня 2012 року по травень 2013 року надається відстрочення по сплаті тіла кредиту №1, при цьому щомісячна сума мінімально необхідного платежу встановлюється банком та сплачується позичальником відповідно до графіку, що міститься у додатку до цього договору. У випадку порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором на більш ніж 7 робочих днів, щомісячна сума мінімального необхідного платежу по кредиту №1 перераховується кредитором з урахуванням сплати тіла кредиту №1 та сплачується позичальником з календарного місяця, наступного за тим, в якому позичальником здійснене порушення своїх зобовязань. Зміна розміру мінімального необхідного платежу по кредиту №1 у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за цим договором відбувається автоматично і не потребує підписання відповідної додаткової угоди.

Згідно п.1.3 договору про внесення змін до кредитного договору від 31.05.2012 року, позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 31392,86 грн. (кредит №2), встановлено фіксовану процентну ставку 15%, а починаючи з 20 травня 2013 року встановити позичальнику по кредиту №2 змінювану процентну ставку з щорічним переглядом.

31 травня 2012 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткові угоди №2 до договору поруки №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року (т.1 а.с.27-28).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В порушення норм закону і умов кредитного договору та договору поруки відповідачами зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 19.12.2014 року в розмірі 853 911,80 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 40 370,02 доларів США, що еквівалентно 636609,78 грн.; заборгованості за кредитом в тому числі прострочена (реєстр) 21381,65 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 8 241,39 доларів США, що еквівалентно 129961,53 грн.; простроченої заборгованості за відсотками (реєстр) 7 374,66 грн.; пені за прострочення сплати кредиту 3 107,67 грн.; суми штрафу за порушення умов кредитного договору 2 042,69 доларів США, що еквівалентно 32 211,96 грн..

Відповідачами не спростовано наданий банком розрахунок, не наведено свого розрахунку.

Отже, задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позичальник неналежно виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню як з боржника так із поручителів, відповідно до умов кредитного договору та договорів поруки. Розі пені та штрафу була розрахована в межах одного року.

Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Доказами, у відповідності до ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України)

Доказів неврахування в розрахунку заборгованості за кредитним договором сплачених коштів апелянтом до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про припинення договору поруки в звязку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, а також в звязку із закінченням строку дії поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання, та ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткову угоду №1 до кредитного договору №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року, укладену 10.08.2010 року між банком та ОСОБА_1 підписано також поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Також, 10.08.2010 року між банком та ОСОБА_5 і між банком та ОСОБА_7 було укладено додаткові угоди №1 до договору поруки №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року (т.1 а.с.17-19).

Згідно із п.1.2 договору про внесення змін та доповнень №3 від 31.05.2012 року ціль кредитування - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна та рефінансування залишку заборгованості за відсотками нарахованими за кредитним договором №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року.

Поінформованість поручителів про укладення 31.05.2012 року договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року вбачається із наявних в матеріалах справи додаткових угод №2 до договору поруки №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року, укладених із поручителями в ту саму дату 31.05.2012 року (т.1 а.с.27-28).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

З настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

З часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто банк має протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості) пред'явити вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-1265цс16.

Відповідно до п. 5.3 договору поруки №13/2007/1566Фжк-2 від 03 серпня 2007 року дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору.

Умовами кредитного договору сторони погодили, що у випадку непогашення кредиту або процентів у терміни, передбачені договором, банк вправі вимагати дострокове погашення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків.

30.01.2015 року ПАТ «КБ «Надра» було змінено строк виконання основного зобовязання шляхом направлення досудової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №12/3/6-58, яку ОСОБА_2 отримала 16.02.2017 року (т.2 а.с.197). Згідно із змістом вказаної досудової вимоги строк сплати заборгованості за кредитом встановлено протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

З позовом до відповідачів банк звернувся до суду 21.04.2015 року в межах шестимісячного строку (т.1 а.с.1).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду до поручителя, який має відраховуватись зі сплати останнього платежу, є неприйнятними.

Встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що з липня 2013 року позичальник виконував свої зобовязання частково, сплачуючи частину обовязкового щомісячного платежу.

Проте, 31 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року , за умовами якого відповідачу ОСОБА_1 при умові виконання ним умов цього договору, протягом 12 місяців з червня 2012 року по травень 2013 року надається відстрочення по сплаті тіла кредиту №1 (т.1 а.с.20-26).

У п.6.2 цією ж додаткової угоди сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 10 років ( т.1 а.с.24).

31 травня 2012 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 та ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткові угоди №2 до договору поруки №13/2007/1566Фжк від 03.08.2007 року , де вказано, що поручитель повинен виконати Зобовязання в тому ж порядку, який встановлено для Позичальника Кредитним договором, та додатковими угодами до кредитного договору (т.1 а.с.43).

Твердження апеляційної скарги про те, що банком була надіслана боржнику та поручителям досудова вимога у 2013 році, є безпідставними, оскільки відповідачами не надано суду підтвердження надсилання та отримання такої досудової вимоги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя, оскільки розрахунок, наданий банком, відповідачами не спростований, банк звернувся до суду із позовом до боржника в межах строку позовної давності, а до поручителя в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Інші учасники справи судове рішення не оскаржують.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом 10 днів.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_8