Справа № 2-Н-389/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Цукурової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ПАТ «Родовід Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1, на постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою, в якій просило скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.12.2016 року в межах виконавчого провадження № 51842643 та визнати дії державного виконавця неправомірними, у зв'язку з тим, що державним виконавцем не здійснено всіх заходів щодо примусового виконання судового наказу, виданого 18.06.2009 року Подільським районним судом м. Києва, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», і судове рішення фактично не виконане.

В судове засідання представник заявника не з'явився, подав до суду заяву, в якій скаргу підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином, виконавцем подано до суду заяву, в якій просив розгляд скарги проводити без участі представника державної виконавчої служби, проти скарг заперечував.

Боржник за судовим наказом в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся завчасно, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2009 року Подільським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, за яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість у сумі 26 066,41 грн., який було пред'явлено до виконання.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального Управління юстиції у м. Києві від 09.12.2016 року повернуто виконавчий документ: виконавчий лист № 2-н-389/09 виданий 09.12.2016 року, стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11).

З вказаної постанови вбачається, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів не виявляється встановити майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення. Здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна, виявились безрезультатними.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій ( ч.7 ст.12).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За правилами пункту 2 частини першої статті 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не було здійснено заходи розшуку майна боржника, тому наявні підстави для визнання його дій незаконними.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вжито належних і допустимих заходів для належного виконання рішення суду, як це передбачено п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статтею 18 Закону України " Про виконавче провадження", а тому були наявні підстави, передбачені ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" до повернення виконавчого листа стягувачу.

Отже, за вказаних обставин, заявлені скаржником вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 18, 37 Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453, 353 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.12.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачуі у виконавчому провадженні № 51842643.

Ухвала суду може бути оскаржене протягом 15 днів з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва.

Якщо було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в цей же строк з дня вручення йому копії рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГ. Б. Супрун