КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/1516/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Захарчук С.С.
Унікальний №758/4512/16-ц Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року неповнолітній ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив замінити стягувача у виконавчому провадженні №51602088, відкритому Подільським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з примусового виконання виконавчого листа №758/4512/16-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно.

В обґрунтування вимог заяви з посиланням на ст. 179 СК України зазначав, що після досягнення 16-річного віку заявник вважає за необхідне особисто(на рахунок, відкритий на його ім'я) отримувати аліменти, які судовим рішенням від 25 травня 2016 року стягнуті на його утримання, проте на користь його матері, яка на даний момент виступає стягувачем у виконавчому провадженні.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на доводи заяви, просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити у повному обсязі. Крім того, скаржник зазначає, що ОСОБА_4, пред'являючи позов про стягнення аліментів, виступала як його законний представник, а тому, враховуючи бажання ОСОБА_3, як особи, яку представляла ОСОБА_4, остання може вважатися такою, що вибула із виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2016 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 06.04.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

На виконання указаного судового рішення постановою державного виконавця Подільського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 11.07.2016 року відкрито виконавче провадження №51602088, стягувачем у якому є ОСОБА_4.

Відхиляючи заяву ОСОБА_6 про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що в даному випадку відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження, передбачені ст. 442 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Таким чином, єдиною підставою для заміни сторони виконавчого провадження законодавець визначив її вибуття.

Проте, в даному випадку, відсутня обставина вибуття ОСОБА_4 в якості стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_4 виступає представником ОСОБА_6, а тому може вважатися такою, що вибула з виконавчого провадження за бажанням особи, яку вона представляла, оскільки пред'являючи позов про стягнення аліментів, ОСОБА_4 діяла в інтересах дитини, однак від свого імені, як окремий учасник справи з процесуальним статусом позивача.

Згідно змісту судового рішення, аліменти стягнуті на утримання ОСОБА_6, проте на користь ОСОБА_4, на утриманні якої перебуває зазначена дитина.

Таким чином, ОСОБА_4 не може вважатися лише представником ОСОБА_6 в розумінні ст. 59 ЦПК України, а є окремим учасником процесу, право на звернення до суду з позовом якому надано нормами чинного Сімейного Кодексу України.

Щодо посилання скаржника на ст. 179 СК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за змістом указаної норми права, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, указаною статтею передбачено право дитини на самостійне одержання аліментів, тобто, по суті, передбачено право дитини на звернення до суду з відповідною вимогою та право суду стягувати указані аліменти безпосередньо на користь дитини.

Між тим, в даному випадку спір про стягнення аліментів вже вирішений, а аліменти, які присудженні на утримання дитини, стягнуто на користь матері, яка і є належним стягувачем у виконавчому провадженні.

При цьому, підстави для заміни сторони виконавчого провадження, визначені ст. 442 ЦПК України, не встановлені.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в силу ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Таким чином, у випадку, якщо ОСОБА_6 або платник аліментів вважають, що одержувач аліментів порушує порядок цільового витрачання аліментів, останні не позбавлені можливості звернутися з відповідною заявою до органу опіки та піклування з метою перевірки відповідної обставини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 8 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді