КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22ц/824/ 583/18 Головуючий у 1 інстанції - Цокол Л.І.
Унікальний №757/5252/17ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2, і, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», з урахуванням уточнень до позову, просив ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідача виконати умови публічного договору, укладеного сторонами, шляхом передачі позивачу товару «Смартфон DТЕК50+ пластиковий чехол в подарок» /а.с.34-37/.

Позивач послався на те, що 02.11.2016 року позивачем було здійснене замовлення у Інтернет-магазині ВlackеBerrу.uа(www.blасkbеrrу.uа) товару за акційною пропозицією: «Смартфон DТЕК50+ пластиковий чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.». Згідно листа-підтвердження від 02.11.2016 року замовлення позивача, яке було прийняте за №9928, оброблено. Сума замовлення 0 грн.

Отже, як вважав позивач, в силу ст.638 ЦК України між сторонами укладено публічний договір купівлі-продажу товару, однак відповідач відмовляється виконувати договір та передавати позивачу товар, пославшись на те, що покупцем вартість товару не оплачено, а посилання в рекламі на те, що вартість - замовлення складає 0 грн. - є помилковим.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2018 року позов задоволено /а.с.97-100/.

Суд зобов»язав ФОП ОСОБА_2 виконати умови публічного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 шляхом передачі позивачу товару «Смартфон DТЕК50+ пластиковий чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.».

Задовольняючи позов, суд погодився з доводами позивача в тій частині, що розмістивши в інтернеті публічне оголошення, як пропозицію, про продаж смартфона безкоштовно, і, прийнявши електронне замовлення від позивача на придбання ним цього товару, відповідач зобов»язаний його виконати, а тому його відмова від цього зобов»язання, є незаконною.

В поданій апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у позові у повному обсязі/а.с.104-107/.

Скаржник послався на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку відносинам, що склались, оскільки, в розумінні ст.638 ЦК України суть публічного договору полягає лише в тому, що умови цього договору повинні бути однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а укладення цього договору здійснюється після звернення споживача з офертою до продавця про укладення договору.

При цьому, як зазначив скаржник, його рекламу в інтернеті «Смартфон DТЕК50+ пластиковий чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.» неправомірно розцінювати, як оферту, тобто, пропозицію про укладення договору, оскільки ця реклама не містить істотних умов договору, а лише, як пропозицію звернутись до відповідача з питанням укладення договору.

Таким чином, як вважав відповідач, угода купівлі-продажу смартфона сторонами не укладалась і, відповідно, вимоги позивача є безпідставними.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які булим досліджені у судовому засіданні.

Між тим, судове рішення не відповідає нормам матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, і ухвалене без повного і всебічного з»ясування обставин, у зв»язку з чим, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_2 в силу своєї підприємницької діяльності займається роздрібною торгівлею приладів електронного обладнання через інтернет, та з цією метою орендує торгову площу у магазині «Black Berry» ТОВ «Блекберрі комунікейшнз», що по вул.Великій Васильківській,27 у м.Києві.

Віднайшовши через інтернет необхідний йому товар, зокрема, рекламу поширену продавцем ФОП ОСОБА_2 щодо продажу товару під назвою «Смартфон DТЕК50+ пластиковий чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.», та, використавши реквізити зазначені на сайті інтернет-магазину «Black Berry» позивач, з метою придбання смартфону, 02.11.2016 року здійснив відповідне замовлення у зазначеному Інтернет-магазині.

Згідно листів-підтверджень від 02.11.2016 року замовлення позивача за №9928 оброблено. Сума замовлення 0 грн./а.с.8,9,10/.

При цьому, на указаних листах-підтвердженнях відповідач зазначив, що найближчим часом з позивачем, як замовником товару, зв'яжеться менеджер, а тому, на думку колегії суддів, указані листи від імені відповідача неправомірно розцінювати, як акцепт, тобто, підтвердження на погодження умов договору купівлі-продажу смартфона, оскільки остаточне погодження договірних умов повинно відбутись лише після спілкування позивача, як потенційного покупця, з менеджером відповідача, як продавця товару.

Вважаючи, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу смартфона, керуючись ст.662 ЦК України, згідно якої продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, позивач письмово звернувся до відповідача з заявою про видачу товару/а.с.18/.

Оскільки товар не був виданий, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передачти майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність між сторонами укладеного договору купівлі продажу смартфона, виходив з того, що реклама в інтернеті «Смартфон DТЕК50+ пластиковий чехол в подарок, 1 шт., 0 грн.», яка поширена відповідачем ОСОБА_2 про продаж смартфона, а також направлене позивачем на адресу відповідача замовлення на придбання смартфона - є пропозицією, тобто, офертою, про укладення договір купівлі-продажу смартфона, а указані листи-підтвердженння від 02.11.2016 року, надіслані відповідачем на адресу позивача, є погодженням (акцептом) укладення угоди, і що вона містить всі істотні умови договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з того, що у чинному законодавстві договір, укладений за допомогою мережі Інтернет, відноситься до категорії договорів, укладених на відставні (п.8 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»), тобто, договорів, укладених продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв»язку поза торговельними або офісними приміщеннями.

Оскільки на цей час відсутній спеціальний закон, який би регулював електронну комерцію, тому продаж товарів через інтернет-магазини охоплюється чинним правовим полем. Згідно з роз»ясненнями Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у листі №3502-05/43517-14 від 19.11.2012 суб»єкти господарювання які здійснюють торгівлю за допомогою мережі Інтернет повинні керуватися вимогами Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями. Отже, інтернет-торгівля повністю підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Із зазначеного слідує, що відносини, які виникають між покупцем і продавцем товарів, робіт і послуг в Інтернеті не відрізняються від традиційних правил купівлі-продажу і регулюються, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що договірні відносини між сторонами з приводу придбання спірного смартфону не були досягнуті, оскільки нічим не підтверджена згода відповідача, як продавця смартфона на безоплатний продаж позивачу цього товару, що само по собі свідчить про неузгодженість позовних вимог, оскільки однією із істотних умов договору купівлі-продажу майна є його певна ціна, яка не була визначена сторонами.

Про відсутність волевиявлення відповідача у досягненні договірних умов купівлі-продажу свідчить також та обставина, що позивач не зустрічався з менеджером відповідача з приводу досягнення договірних умов, про необхідність чого повідомляв відповідач позивача у своїх листах-повідомленнях від 02.11.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як ухваленого всупереч дійсним обставинам справи та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.374, 375, 376, 381-384,141, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Печерського районного суду м.Києва від 12 березня 2018 року та постановити нове рішення, яким ОСОБА_3 у позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 960 (дев»ятсот шістдесят) грн.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді