КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-3254-1/10 Головуючий у І інстанції - Мельник В.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/495/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «АВРОРА» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року

у справі за позовом Приватного підприємства «Лісексім» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фома», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фома» до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Лісексім», Комунального підприємства «Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2010 року, ПП «Лісексім» звернулося до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Фома», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 лютого 2010 року між ПП «Лісексім» та ТОВ «Фома» в особі представника за довіреністю від 04 січня 2010 року ОСОБА_2 було укладено договір оренди, відповідно до умов якого ТОВ «Фома» передає, а ПП «Лісексім» приймає у строкове платне користування об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1, загальною площею 103 кв.м.

Позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_2, як уповноваженою особою ТОВ «Фома» було узгоджено, що позивач проводить ремонтно-опоряджувальні роботи орендованого ним приміщення, а ОСОБА_2 як уповноважена особа ТОВ «Фома» в свою ж чергу укладає з позивачем договір оренди спірного приміщення строком на один рік на пільгових умовах.

Згідно умов укладеного договору оренди відповідач передав об'єкт оренди позивачу на певний строк, а саме до 02 червня 2010 року, після закінчення якого позивач був зобов'язаний передати протягом п'яти днів об'єкт відповідачу, однак якщо жодна сторона в термін за один місяць до закінчення терміну дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонговується на умовах та строк, визначений договором оренди.

Посилався на те, що відповідачі не заявили про свій намір про розірвання договору оренди, не прийняли від позивача по акту прийому-передачі приміщення, позивач продовжував користуватися спірним приміщенням, провів ремонтно-опоряджувальні роботи, та вважав укладений договір оренди пролонгованим на той же шестимісячний строк. Відповідачі всупереч умовам договору, без відома позивача, замінили замки на дверях орендованого приміщення та перешкоджають у доступі до нього.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_2 заподіяні матеріальні збитки у розмірі 7000 грн. та зобов'язати ТОВ «Фома» надати доступ до орендованого приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 103 кв.м. у відповідності до договору оренди від 02 лютого 2010 року.

В свою чергу, ТОВ «Фома» звернулося до суду із зустрічним позовом про визнання права власності та зобов'язання вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 в порушення вимог отриманого ним доручення було укладено від імені ТОВ «Фома» з ПП «Лісексім» договір оренди нежитлового приміщення - побутово-торгівельного закладу, яке належить на праві власності ТОВ «Фома» на підставі укладеного останнім 10 жовтня 2000 року договору купівлі-продажу з ТОВ «Оксид», та яке ПП «Лісексім» вважає своєю власністю у зв'язку із проведеними ним ремонтно-опоряджувальними роботами, відмовляючись звільнити його на підставі закінчення дії договору оренди.

Також, ТОВ «Фома» зазначало, що КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» відмовило йому у реєстрації його права власності на спірне приміщення, таким чином порушуючи його права.

Просило, визнати за ним право власності на нежитлове приміщення - побутово-торгівельний заклад, загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвати за ТОВ «Фома» право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року, у задоволенні первісного позову ПП «Лісексім» відмовлено.

Зустрічний позов ТОВ «Фома» задоволено.

Визнано за ТОВ «Фома» право власності на нежитлове приміщення - побутово-торгівельний заклад, загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвати за ТОВ «Фома» право власності на нежитлове приміщення - побутово-торгівельний заклад, загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА», яке не брало участі у розгляді справи, проте вважає, що рішення порушує їх права, подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах матеріального та процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ТОВ «Фома» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва на право власності, договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень та скасування записів в реєстрі права власності.

02 липня 2018 року ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА» залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

ТОВ «Фома» стверджує, що являється власником нерухомого майна: нежитлового приміщення - побутово-торгівельного закладу, загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року.

ТОВ «Фома» зазначає, що ним було зроблено реконструкцію нежитлових приміщень, після чого загальна площа збільшилася до 610,2 кв.м., але об'єкт не введено в експлуатацію, про що свідчить відмітка в технічному паспорті.

Згідно інформаційної довідки №128417701 та №128415009 від 21 червня 2018 року, власником нежитлового приміщення №1 в літ. А, загальною площею 593,4 кв.м., розмір частки 1, реєстраційний номер 000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на яке у своєму позові звертається ТОВ «Фома», являється ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА», яке набуте на підставі акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу №1/2017 від 05 грудня 2017 року та укладений між ОСОБА_4 та скаржником, а також акту приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу №2/2017 та укладений між ОСОБА_5 та скаржником.

У свою чергу, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_4 придбав 1/3 частки вищевказаного приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2017 року, укладеного з ОСОБА_3, так само як і ОСОБА_5 придбав 2/3 часток вищевказаного приміщення згідно договору купівлі-продажу від 13 липня 2017 року.

Згідно угоди №5/25 укладеної з ТОВ «Оксид» та ТОВ «Фома», відповідно до якої Продавець продає, а Покупець купує торгівельні павільйони у кількості 2 штук за ціною 2500 грн., що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Вказаною угодою не визначено ані чітку адресу торгівельних павільйонів, ані їхніх площ, технічних характеристик, немає посилань на правовстановлюючі документи згідно яких набуло у власність вказані павільйони ТОВ «Оксид», вказаний правочин вчинено без нотаріального посвідчення чи будь-якої іншої реєстрації, так само як і сам акт приймання-передачі від 10 жовтня 2000 року.

Просив скасувати частково рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Фома» у задоволенні зустрічного позову.

На апеляційну скаргу ТОВ «Фома» подало відзив, який обґрунтовувало тим, що ТОВ «Фома» на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року є власником нежитлового приміщення загальною площею 103 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Дане приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 10453-П в книзі: 219п-260, реєстраційний номер майна №33487754 від 21 квітня 2011 року.

Товариством було зроблено реконструкцію нежитлового приміщення, після якої загальна площа збільшилась до 610,2 кв.м., але об'єкт не введено в експлуатацію, про що свідчить відмітка в технічному паспорті.

18 жовтня 2017 року невстановленими особами, без будь-яких підстав захоплено нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ТОВ «Фома». В приміщенні було замінено замки, встановлено сигналізацію охорони.

З відомостей, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 05 липня 2017 року здійснено реєстрацію права власності нерухомого майна за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення №1, загальна площа 593,4 кв.м. за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна №000, номер запису про право власності 21274204 за адресою: АДРЕСА_1.

Також стало відомо про існування договорів купівлі-продажу 1/3 та 2/3 часток нежилого приміщення, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №000 укладених в м. Краматорськ, Донецької області, посвідчених державним нотаріусом Першої Краматорської нотаріальної контори 13 липня 2017 року, внаслідок чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули права власності на зазначене приміщення.

13 грудня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було відчужено вищезазначене майно шляхом внесення його до статутного капіталу ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА» та в подальшому вони стали учасниками даного товариства.

Оскаржуване рішення суду жодним чином не могло і не впливає на права та законні інтереси апелянта так як майна, а саме: нежитлове приміщення №1 загальною площею 593,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на момент ухвалення оскаржуваного рішення не існувало і не існує на сьогоднішній день.

Просило закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року.

В свою чергу, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» також подало відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА», мотивуючи його тим, що за даними реєстраційних книг КП «КМ БТІ» право власності на нежитлові приміщення - побутово-торгівельний заклад, загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Фома».

За даними реєстраційних книг КП «КМ БТІ» право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 не здійснювалася, інвентаризаційна справа за зазначеною адресою відсутня.

Інформаційна довідка НЖ-2017 №4249-7с від 30 червня 2017 року на об'єкт нерухомого майна КП «КМ БТІ» не виготовлялася.

В КП «КМ БТІ» відсутні будь-які відомості про нежитлові приміщення №1 загальною площею 593,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Просило, закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Торгівельна компанія «АВРОРА» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2010 року між ТОВ «Фома» та ПП «Лісексім» було укладено договір оренди на нежитлове приміщення - побутово-торгівельний заклад загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно умов зазначеного договору оренди ТОВ «Фома» передає, а ПП «Лісексім» приймає у строкове платне користування об'єкт нерухомого майна, а саме зазначене спірне приміщення строком на шість місяців, тобто до 02 серпня 2010 року.

Зазначений договір від імені ТОВ «Фома» було підписано уповноваженою особою за довіреністю від 04 січня 2010 року ОСОБА_2

10 жовтня 2000 року між ТОВ «Фома» та ТОВ «Оксид» було укладено договір купівлі-продажу №5/25, за умовами якого ТОВ «Оксид» передало, а ТОВ «Фома» прийняло торгівельно-побутовий заклад, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі чого між ними було підписано акт приймання-передачі від 10 жовтня 2000 року.

ТОВ «Фома» є користувачем земельної ділянки загальною площею 0,03 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташоване спірне приміщення - торгівельно-побутовий заклад.

Спірне нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було реконструйоване.

Згідно даних технічного паспорта, виготовленого КП «Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», спірне нежитлове приміщення, власником якого є ТОВ «Фома», літера «А» по АДРЕСА_1, загальною площею 103 кв.м.

Відповідно до експертного висновку будівельно-технічного дослідження №0590 від 10 серпня 2010 року об'єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення - побутово-торгівельний заклад, загальною площею 103 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва з пожежної безпеки, відповідає вимогам ДБН, придатний до експлуатації та відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва та являється капітальною будівлею.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із вимог ст. 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення), відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ПП «Лісексім» не довело ті обставини, на які вони посилались в первісному позові, натомість ТОВ «Фома» довело та обґрунтувало обставини, на які воно посилалось як на підставу своїх вимог за зустрічним позовом.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з вимогами ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.п.7,8 Тимчасового положення про державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна та прав власності на них в м. Києві від 20 червня 2002 року №74/74 підлягає державній реєстрації право власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані в м. Києві, будівництво або реконструкція яких закінчені, незалежно від форм власності та які прийняті в експлуатацію в установленому порядку при наявності актів прийняття об'єктів в експлуатацію та матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Розглядаючи спір суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно з'ясував обставини справи, в результаті чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи ТОВ «ТК «АВРОРА» про те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року порушуються їхні права, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

По справі встановлено, що ТОВ «Фома» на підставі оскаржуваного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року є власником нежитлового приміщення - побутово-торгівельного закладу загальною площею 103 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Дане приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 квітня 2011 року за №33487754.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 05 липня 2017 року здійснено реєстрацію права власності нерухомого майна за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення №1, загальною площею 593,4 кв.м. за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 000 за адресою: АДРЕСА_1.

Первинна реєстрація в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 вищевказаного нежитлового приміщення здійснювалась на підставі свідоцтва про право власності від 16 лютого 2005 року, виданого за наказом Головного управління комунальної власності м. Києва від 15 лютого 2005 року №1256-Н1, інформаційної довідки БТІ №НЖ-2017 від 30 червня 2017 року та технічного паспорту виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа №3564.

Згідно повідомлення Департаменту комунальної власності м. Києва, наказ №1256-Н1 від 15 лютого 2005 року та свідоцтво на право власності від 16 лютого 2005 року не видавались та не здійснювалось оформлення права власності на жодні приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації, інформаційна довідка БТІ №НЖ-2017 від 30 червня 2017 року не виготовлялась, а інвентаризаційна справа №3564 відсутня.

За даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» по нежитловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 нежилі приміщення/будівлі не реєструвалися.

Для оформлення свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, власнику необхідно було звернутися до КП «КМ БТІ» для виготовлення технічного паспорта, однак в КП «КМ БТІ» відсутні будь-які відомості про нежитлові приміщення загальною площею 593,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки для виготовлення технічного паспорту на нежитлові приміщення загальною площею 593,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ніхто з учасників справи та ймовірних власників вищезазначеного спірного нежитлового приміщення до органів, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна не звертався, з рішенням суду першої інстанції, інші учасники погодились, так як не оскаржили його у передбачений законодавством строк та спосіб, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року, яким за ТОВ «Фома» визнано право власності на приміщення загальною площею 103 кв.м., жодним чином не порушено права ТОВ «ТК «АВРОРА».

Колегія суддів також звертає увагу на принцип юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «АВРОРА» залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко