Провадження №22-ц/4812/15/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 487/1324/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Коломієць В.В.

суддів : Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Телец-Капітал» про визнання договорів недійсними, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Кузьменка В.В. у приміщенні цього суду, дата складання повного тексту не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 14 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_1 укладено договір кредиту №640/447-К447, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 120073 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.5 % річних з кінцевим терміном повернення 13 травня 2023 року або достроково у випадках передбачених договором кредиту.

Того ж дня, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, останній передав в іпотеку банку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру № 54, загальною площею 128, 26 кв.м., що знаходиться на 1 (першому) поверсі, 3 (третьому) під'їзді та будується за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вказував, що відповідно до умов цього договору, після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством порядку права власності, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки.

Будівництво багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 завершено та будинок прийнято в експлуатацію 18 жовтня 2010 року, проте, ОСОБА_1 ухиляється від вчинення дій щодо реєстрації іпотеки та перенесення обтяжень на нерухоме майно.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 12 січня 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 218 894,72 доларів США, що еквівалентно 3447501 грн. 49 коп., з яких: 116637,67 доларів США, що еквівалентно 1836995 грн. 13 коп., - заборгованість за кредитом, 93503,14 доларів США, що еквівалентно 1472635 грн. 88 коп., - заборгованість за відсотками, 1083, 23 доларів США, що еквівалентно 17060 грн. 50 коп., - пеня за прострочення строків повернення кредиту, 7670,68 доларів США, що еквівалентно 120809 грн. 97 коп., - пеня за прострочення строків сплати відсотків.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №640/447-К447 від 14 травня 2008 року в розмірі 3447501 грн. 49 коп. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на зазначену квартиру, за вартістю, визначеною на момент набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для реєстрації права власності предмету іпотеки.

В подальшому ПАТ «Укрсоцбанк» уточнило позовні вимоги в частині адреси будинку, в якому розташована квартира, на яку банк просив звернути стягнення, зазначивши, що згідно листа Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 17 лютого 2015 року адресу змінено на будинок № 34 по вул. Садова в м. Миколаєві.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2015 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Телец-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Телец-Капітал») про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначав, що у разі задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» будуть порушенні його права, оскільки він є власником спірної квартири, яку отримав у дар від свого батька ОСОБА_3 на підставі договору дарування №281 від 03 квітня 2015 року, який, в свою чергу, придбав зазначену квартиру у Товариства з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» (далі - ТОВ «Телец-ВАК») на підставі договору купівлі-продажу № 664 від 22 липня 2011 року.

Як вказував ОСОБА_2, 01 серпня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» (далі - ТОВ «Телец-ВАК») та ТОВ «ФК «Телец-Капітал» був укладений договір № 1 про організацію спорудження об'єкта будівництва, відповідно до умов якого останнє, діючи в якості Управителя Фонду фінансування будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 виду А, замовила ТОВ «Телец-ВАК» збудувати житловий будинок по АДРЕСА_1 а ТОВ «Телец-ВАК» зобов'язалось виконати роботи по спорудженню будинку та введенню його в експлуатацію, передати у власність установникам об'єкти інвестування у відповідності із вимогами цього договору, правил Фонду та проектною документацією за рахунок грошових коштів установників, отриманих в довірче управління через Фонд фінансування будівництва.

На виконання цього договору майнові права на набуття у власність квартир в зазначеному будинку були передані ТОВ «ФК «Телец-Капітал», яке за договором уступки майнових прав на нерухомість № 33-05 від 14 травня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1, передало останньому майнові права на набуття у власність спірної квартири.

Між тим, рішенням господарського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2011 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2011 року, вищевказаний договір визнано недійсними.

За такого, на думку ОСОБА_2, ТОВ «ФК «Телец-Капітал» не мав права передавати ОСОБА_1 майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, а ОСОБА_1 не мав права передавати ці права в іпотеку Банку.

Крім того іпотечний договір не відповідав вимогам законодавства, оскільки Закон України «Про іпотеку» (в редакції чинній на день його укладення) не передбачав можливості передачі в іпотеку майнових прав на нерухомість не закінчену будівництвом.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив визнати недійсними з моменту укладення:

договір № 33-05/08 про участь у Фонді фінансування будівництва від 13 травня 2008 року, укладений між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» та ОСОБА_1 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 14 травня 2008 року, укладеної між ТОВ «ФК «Телец-Капітал», ОСОБА_1, та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»;

договір уступки майнових прав на нерухомість № 33-05 від 14 травня 2008 року, укладений між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» та ОСОБА_1 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 14 травня 2008 року, укладеної між ТОВ «ФК «Телец-Капітал», ОСОБА_1, та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»;

іпотечний договір від 14 травня 2008 року укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, який посвідчено нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за № 609.

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, ТОВ «ФК «Телец-Капітал» про визнання договорів недійсними задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення договір № 33-05/08 про участь у Фонді фінансування будівництва від 13 травня 2008 року, укладений між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» та ОСОБА_1, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 14 травня 2008 року, укладеної між ТОВ «ФК «Телец-Капітал», ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»;

Визнано недійсним з моменту укладення договір № 33-05 уступки майнових прав на нерухомість від 14 травня 2008 року, укладений між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» та ОСОБА_1, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 14 травня 2008 року, укладеної між ТОВ «ФК «Телец-Капітал», ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»;

Визнано недійсним з моменту укладення Іпотечний договір від 14 травня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за № 609.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, ТОВ «ФК «Телец-Капітал» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1461 грн..60 коп. (по 487 грн. 20 коп. з кожного).

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 березня 2018 року відмовлено у задоволені заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов. Банк зазначав, що в порушення ч.1 ст. 225 ЦПК (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) суд не постановив ухвалу про заочний розгляд справи окремим процесуальним документом, відповідачами належними доказами не спростовано виконання грошових зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а тому судом безпідставно не враховано передбачене законодавством та умовами іпотечного договору право Банку на захист своїх прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та обраний Банком спосіб захисту прав не суперечить вимогам закону. Також апелянт вказував, що судом не застосовані вимоги ст. 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача нерухомого майна. Крім того, разом з апеляційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» подало до Апеляційного суду Миколаївської області заяву про застосування строку позовної давності до зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 - просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення та відповідність висновків суду правовим позиціям Верховного Суду.

ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Телец-Капітал» не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 06 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

На виконання Указів Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року «Про переведення суддів», ліквідовано Апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд. Суддів Апеляційного суду Миколаївської області переведено на роботу на посади суддів Миколаївського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року розпочав роботу Миколаївський апеляційний суд.

У зв'язку із ліквідацією Апеляційного суду Миколаївської області дана справа передана до новоствореного Миколаївського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10 жовтня 2018 року визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Коломієць В.В., судді: Данилова О.О., Шаманська Н.О.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_5 - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 13 травня 2008 року між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» (Управитель) та ОСОБА_1 (Довіритель) укладено договір № 33-05/08 про участь у Фонді фінансування будівництва (т. 1 а.с.112-114).

За умовами цього договору Довіритель, на підставі повного визнання Правил Фонду фінансування будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 виду А (далі - ФФБ), дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов'язання виконувати Правила та передає Управителю грошові кошти в довірчу власність з метою отримання у власність Об'єкту інвестування, а Управитель приймає на себе зобов'язання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від Довірителя. За Довірителем закріплюється Об'єкт інвестування - трикімнатна квартира № 54 за адресою забудови м. Миколаїв, АДРЕСА_1 у 3 підїзді на 1 поверсі багатоповерхового житлового будинку, загальною площею 128,26 кв.м. Згідно п. 2.1. цього договору, попередньо визначена вартість зобов'язання довірителя щодо внесення коштів до ФФБ за поточною ціною на день укладання договору складає 705430,00 грн. Згідно п. 3.1.4. цього договору, Управитель зобовязаний передати Довірителю, в разі, якщо він повністю проінвестував закріплений за ним об`єкт інвестування, майнові права на цей об`єкт за Договором про уступку майнових прав.

14 травня 2008 року між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» та ОСОБА_1 був укладений договір № 33-05 уступки майнових прав на нерухомість, відповідно до якого ТОВ «ФК «Телец-Капітал» зобов'язалася передати, а ОСОБА_1 прийняти оплачене ним відповідно до умов договору про участь у ФФБ № 33-05/08 від 13.05.2008 року наступне приміщення: трьохкімнатну квартиру загальною площею 128,26 кв.м., що розташована на 1 поверсі в жилому будинку за адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 117).

На виконання цього договору в цей же день ТОВ «ФК «Телец-Капітал» передало ОСОБА_1 згідно акту прийому-передачі майнові права на квартиру № 54 на 1 поверсі в 3 під'їзді вказаного будинку, загальною площею 128,28 кв.м., сплачена вартість яких 705 430,00 грн. (т. 1 а.с. 119).

Будівництво багатоповерхового житлового будинку за вказаною адресою здійснювалось забудовником ТОВ «Телец-ВАК» на підставі договору № 1 про організацію спорудження об'єкта будівництва від 01 серпня 2007 року, укладеного між цим товариством та ТОВ «ФК «Телец-Капітал» (т. 1 а.с.120-124) (рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2011 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20 грудня 2011 року, вказаний договір визнано недійсним - т. 1 а.с.125-131).

14 травня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 640/447-К447, відповідно до умов якого останній. отримав кредит для фінансування будівництва по договору «Про участь у Фонді фінансування будівництва» № 33-05/08 від 13 травня 2008 року в розмірі 120 073 доларів США на строк до 13 травня 2023 року зі сплатою 13.5 % річних (том 1 а.с.12-16)

Цього ж дня між ТОВ «Фінансова компанія «Телец-Капітал», АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди до договору про участь у ФФБ № 33-05/08 від 13.05.2008 р. та договору уступки майнових прав № 33-05 від 14.05.2008 р., за якими вказані договори були доповнені третьою стороною - АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (т. 1 а.с.115-116, 118).

14 травня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. за реєстровим № 609, відповідно до якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передає в іпотеку іпотекодержателю (банку) в якості забезпечення зобов'язань за договором кредиту № 640/447-К447 від 14.05.2008 року майнові права на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру № 54 загальною площею 128,26 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі, у 3 під'їзді, та будується за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 17-22).

Згідно п. 1.1.1. іпотечного договору, предмет іпотеки (майнові права на незакінчену будівництвом квартиру) належать іпотекодавцю на підставі договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 33-05/08 від 13.05.2008 року, укладеного іпотекодавцем з ТОВ «Фінансова компанія «Телец-Капітал», а також документа, який підтверджує фінансування іпотекодавцем будівництва за рахунок власних коштів (прибутковий касовий ордер, платіжне доручення, квитанція тощо).

Пунктами 4.1., 4.5.3. цього договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має права задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Цього ж дня нотаріусом було накладено та зареєстровано заборону відчуження на незакінчену будівництвом трикімнатну квартиру № 54 загальною площею 128,26 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі, у 3 підїзді, та будується за адресою: м. Миколаїв, АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 отримав передбачені укладеним 14 травня 2008 року між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» договором кредиту № 640/447-К447 кредитні кошти та повністю оплатив залишкову кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування, проте у порушення умов договору свої зобов'язання за кредитним договором починаючи з 26 листопада 2008 року належно не виконував. Відповідно до розрахунку ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 12 січня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 116637,67 доларів США, що еквівалентно 1836995 грн. 13 коп., та заборгованість за відсотками в розмірі - 93503,14 доларів США, що еквівалентно 1472635 грн. 88 коп. (т. 1, а.с.8-11, 24).

Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1, чиї інтереси у суді першої інтстанції представляв адвокат ОСОБА_5, наявність кредитної заборгованості заперечувалась.

З листа Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області за № 1014-748-15 від 17 лютого 2015 року вбачається, що ТОВ «Телец-ВАК» видано Сертифікат відповідності № МК000387 від 18 жовтня 2010 року закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, який підтверджує готовність об'єкта до експлуатації «Багатоповерховий житловий будинок», нове будівництво, АДРЕСА_1 (т.1 а.с.52-53).

Судом установлено, що ОСОБА_1 право власності на квартиру не оформив та не зареєстрував у встановленому порядку, а навпаки листом повідомив ТОВ «Телец-ВАК» про неможливість повернення ним кредитних коштів банку та відмову від прав на отримання квартири на користь цього товариства (без згоди на це банку) (т. 1 а.с.186).

Протоколом № 24 зборів учасників ТОВ «ФК «Телец-Капітал» від 22 грудня 2010 року було прийнято рішення про відкріплення об'єктів інвестування - квартир від довірителів та припинення управління коштами, зокрема і ОСОБА_1 (т. 1 а.с.187-188).

Відповідно до акту №3 прийому-передачі майнових прав по відкріпленим об'єктам інвестування по об'єкту будівництва -багатоповерховий житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ТОВ «ФК «Телець-Капітал» передало, а ТОВ «Телець-ВАК» прийняло майнові права, в тому числі на трикімнатну квартиру №54 загальною площею 128.26 кв.м. (т.1 а.с.189).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 126,7 кв.м, було зареєстровано за ТОВ «Телец-ВАК» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради міста Миколаєва 23 лютого 2011 року та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно в БТІ міста Миколаєва 24 лютого 2011 року за номером запису 23351 в книзі 148, реєстраційний номер майна 32978911 (т. 1 а.с.132).

22 липня 2011 року на підставі посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М. договором купівлі-продажу ТОВ «Телец-ВАК» продало вказану квартиру ОСОБА_3.(т. 1 а.с.132).

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 03 квітня 2015 року ОСОБА_3 подарував спірну квартиру ОСОБА_2 (т. 1 а.с.133).

На час укладення цих договорів та ухвалення рішення судом, у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек записи про заборону на відчуження та про обтяження іпотекою спірної квартири відсутні (том 1 а.с.132, 133 зв.).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про іпотеку» зміни та доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Стосуватися вони можуть, зокрема і у разі змін у предметі іпотеки.

Отже, цивільні права та обов'язки на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Відповідно до положень статті 50 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" у разі закінчення будівництва, зміни або розірвання іпотечного договору банк вносить в установленому законом порядку зміни щодо обтяження нерухомості іпотекою.

Нотаріус за повідомленням банку накладає заборону на відчуження збудованої нерухомості, яка є предметом іпотеки, якщо це передбачено іпотечним договором.

Пунктом 1.9 іпотечного договору від 14 травня 2008 року передбачено, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, зазначеного в п. 1.1 цього договору, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. При цьому, нотаріус за повідомленням іпотекодержателя та за рахунок іпотекодавця реєструє обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості, а сторони протягом трьох робочих днів укладають додаткову угоду до цього договору, в якій змінюють опис предмета іпотеки: замість майнових прав - відповідне нерухоме майно із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, із посиланням на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на це нерухоме майно. Зазначеною додатковою угодою можуть бути передбачені інші умови за згодою Сторін (наприклад, зміни, пов'язані з можливими змінами в процесі будівництва характеристик нерухомості, зокрема, площі, планування приміщень, тощо). Зазначена додаткова угода є підставою для перереєстрації заборони відчуження предмета іпотеки, що накладається згідно з п. 1.10 цього договору.

Як встановлено, після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, обтяження іпотекою збудованої квартири не зареєстроване, сторони не уклали додаткової угоди до іпотечного договору щодо змін у предметі іпотеки замість майнових прав на відповідне нерухоме майно, як це передбачено договором.

За таких обставин, на думку колегії суддів, звернути стягнення шляхом визнання права власності на спірну квартиру, яка належить ОСОБА_2, за банком, який на підставі іпотечного договору з іпотекодавцем ОСОБА_1 мав зареєстровані обтяження в Державному реєстрі іпотек лише на майнові права на незакінчену будівництвом квартиру та за відсутності обтяження іпотекою спірної квартири, не можна.

Тому доводи ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що дія договору іпотеки відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» поширюється і на збудоване нерухоме майно не заслуговують на увагу, оскільки сторони іпотечного договору не вчинили дій щодо виконання умов іпотечного договору в частині реєстрації обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості та укладення додаткової угоди про зміну предмета іпотеки.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 487/1398/15-ц (провадження №61-1175св18).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незбереження обтяження іпотекою на збудоване нерухоме майно та про не набуття ОСОБА_1 відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» статусу іпотекодавця за іпотечним договором.

За такого, суд вірно відмовив у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» за безпідставністю, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині вирішення даного позову підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги на те, що судом не застосовані норми ст. 50 Закону України від 19 червня 2003 року № 978-IV "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" не заслуговують на увагу, оскільки цією ж статтею передбачено застереження про обов'язок іпотекодержателя у разі закінчення будівництва зареєструвати у встановленому законом порядку зміни щодо обтяження нерухомого майна. Такий же обов'язок та порядок його реалізації передбачений п.1.9 укладеного між сторонами іпотечного договору, про що зазначалося вище.

Посилання апеляційної скарги на порушення судом вимог процесуапльного законодавства в зв'язку із тим, що ухвала про заочний розгляд справи була постановлена не окремим процесуальним документом, - є безпідставними. Так, згідно ч.1 ст. 225 ЦПК (в редакції, що діла до 15.12.2017 року) про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. При цьому закон не встановлював певної форми постановлення ухвали, а тому останню було можливо постановити без видалення до нарадчої кімнати та без складання окремого процесуального документу.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірні договори суперечать вимогам законодавства, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України вони підлягають визнанню недійсними.

Проте, повністю погодитись з таким висновкому суду колегія суддів не може з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України, ч. 1ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України (аналогічну норму містила ч. 1 ст. 3 ЦПК України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.

Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв'язку з цим критеріями визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі є: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Проте, ОСОБА_2 не є учасником спірних правовідносин, які випливають з укладених між ТОВ «ФК «Телец-Капітал» та ОСОБА_1 договорів про участь у Фонді фінансування будівництва від 13 травня 2008 року, про уступку майнових прав на нерухомість від 14 травня 2008 року (з урахуванням додаткових угод до них) та укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 іпотечного договору від 14 травня 2008 року. Зазначені договори не змінюють обсяг його особистих суб'єктивних прав у сфері цивільних та інших матеріальних прав та не породжують для нього цивільних обов'язків, оскільки визнання цих договорів недійсними та повернення сторін договору до первісного стану не впливають на права ОСОБА_2

Отже, ОСОБА_2 не є особою, яка у розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України має право звертатись до суду з позовом про визнання недійсними оспорюваних ним договорів, оскільки відсутні порушення його особистих немайнових або майнових прав цими договорами, які підлягають захисту судом.

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Між тим, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вищезазначені положення закону, не встановив чи були порушені права та свободи ОСОБА_2 спірними правочинами, та дійшов помилкового висновку про задоволення його позову.

З огляду на викладене, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 серпня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню із постановленням в цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні цього позову.

За таких обставин, не можуть бути прийняті до уваги викладені у відзиві представника ОСОБА_2 на апеляційну скаргу доводи щодо правильності висновків суду про задовлення зустрічного позову.

Позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Отже, враховуючи, що права та інтереси ОСОБА_2 спірними правочинами не були порушені, то відсутні правові підстави для застосування позовної давності до заявлених ним позовних вимог. До того ж, за замістом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, подана до Апеляційного суду Миколаївської області разом з апеляційною скаргою заява ПАТ «Укрсоцбанк» про застосування строку позовної давності до зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» - в частині скасування рішення суду про задоволення зустрічного позову - підлягає зміні і визначений судом першої інстанції розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 2192грн. 40коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 серпня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 та розподілу судових витрат - скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Телец-Капітал» про визнання договорів недійсними - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 2192грн. 40коп. (дві тисячі сто дев'яносто дві гривні сорок копійок).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 8 листопада 2018 року