У Х В А Л А

11 квітня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/1317/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ МазурикО.Ф.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

у складі судді Арапіної Н.Є.

від 20 вересня 2017 року

про відкриття провадження

у справі № 755/12987/17 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2,

треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

20 вересня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині недотримання судом правил підсудності відповідачка 03 грудня 2017 року подала до суду апеляційну скаргу

Зважаючи на положення п. 8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги разом з доданими матеріалами, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_2, враховуючи наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд на 07 грудня 2017 року. Копію ухвали про відкриття провадження відповідачка отримала 25 жовтня 2017 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а.с. 23).

03 грудня 2017 року відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду, тобто безпосередньо перед судовим засіданням, яке було призначено судом першої інстанції на 07.12.2017.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали суду.

Згідно ухвали суду апелянту необхідно було оформити апеляційну скаргу у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 295 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) та надати докази сплати судового збору у порядку та розмірі встановлених законом.

14 грудня 2017 року копію ухвали від 14.12.2017 Апеляційним судом м. Києва направлено ОСОБА_2 для виконання.

У зв'язку з тим, що ухвала суду повернулася на адресу суду без вручення 08.02.2018, 19.03.2018 та 26.03.2018 судом повторно направлено ОСОБА_2 копію ухвали від 14.12.2017 для виконання.

Згідно відмітки поштового відділення на зворотних поштових повідомленнях, які повернулися на адресу суду без вручення ОСОБА_2, остання не отримує поштові відправлення у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Копія ухвали суду від 14.12.2017 направлялася ОСОБА_2 за адресою, вказаною нею в апеляційній скарзі.

Таким чином, відповідачкою ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, при цьому нею не вживались заходи спрямовані на те, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого скінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Ураховуючи викладене, а також беручи до уваги обставини справи, а саме те, що між сторонами виник спір щодо визнання батьківства, суд вважає, що ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, не отримувала неодноразово надіслані копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, не вживала заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, що свідчить про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, яке призводить до безпідставного затягування розгляду даної справи.

За приписами частини 3 статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 44, 357 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_2 апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик