Справа № 361/2728/17 Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/1904/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 19.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді - доповідача Верланова С.М., суддів Савченка С.І., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

На обґрунтовування позову ОСОБА_3 зазначала, що з 2000 року по 2017 рік вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з яким виховувала дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що дочка проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та з 01 вересня 2013 року навчається на денному відділенні Університетського коледжу Київського університету імені ОСОБА_5 за кошти місцевого бюджету. Вказувала, що вона має скрутне матеріальне становище, оскільки утримує двох дітей. Посилаючись на те, що відповідач є працездатним, працює та має можливість утримувати дочку ОСОБА_4, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 28 квітня 2017 року і до закінчення дитиною навчання, тобто, до 30 червня 2017 року.

Також у травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначала, що вона з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утримання. Відповідач працює та має стабільний заробіток, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

З урахуванням наведеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обєднано в одне провадження справу (а.с.78).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка продовжує навчання і у звязку з цим потребує додаткової матеріальної допомоги, у розмірі 1/5 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2019 року.

У решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував положенняч.5 ст.183 СК України про те, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а тому, відповідач вважає, що обов`язком суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей є визначення частки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 листопада 2000 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16 липня 2013 року серія І-СР № 098563.

Від спільного життя сторони по справі мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать свідоцтва про їх народження (а.с.7, 47).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі проживають окремо, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживають разом з позивачем ОСОБА_3 та знаходяться на її утриманні.

За правилами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок дочірнього підприємства «Експо Лайн» вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює у дочірньому підприємстві «Експо Лайн» на посаді монтажника з 18 листопада 2016 року, його дохід за період з лютого 2017 року по липень 2017 року складає 21 126 грн. 42 коп., а його середньомісячна заробітна плата становить 3 500 грн.

Вказані дані містяться також в індивідуальній відомості про застраховану особу ОСОБА_2, яка складена 01 лютого 2018 року Броварським обєднаним управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Отже, враховуючи матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я, а також те, що він не має на утриманні інших осіб, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 та правильно визначив розмір аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що повнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 вересня 2017 року навчається на 3 курсі у Київському університеті імені ОСОБА_5 за спеціальністю «Початкова освіта», форма навчання денна, термін навчання складає з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою Київського університету імені ОСОБА_5 від 19 вересня 2017 року (а.с.125).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 є повнолітньою, вона продовжує навчання та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, а також приймаючи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, яка продовжує навчання та визначив розмір аліментів у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України та можливістю надання утримання позивачем.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував положенняч.5 ст.183 СК України, якою встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а тому, відповідач вважає, що обов`язком суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей є визначення частки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, є необґрунтованими, виходячи з такого.

Положеннями ч.5 ст.183 СК України врегульовано стягнення аліментів, зокрема, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, які є неповнілітніми.

У даній справі виникли правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. На ці правовідносини поширюються різні норми СК України.

Зокрема, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають застосуванню положення статей Глави 15 СК України (Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання), а при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання підлягають застосуванню положення статей Глави 16 СК України (Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при вирішенні спірних правовідносин відсутні законні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку відповідно до положень ч.5 ст.183 СК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді