Номер справи 623/2295/18
Номер провадження 2/623/931/2018
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченко П.П.

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщення у будинку № 54 по вулиці Слобідській (Дзержинській) міста Ізюма, Харківської області. Судові витрати по справі покласти згідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси представляв представник.

До судового засідання представник позивача також не з'явився, згідно письмової заяви, наявної в матеріалах справи, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги позивача підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи, що відповідають вимогам ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа надала заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі № 3-634 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового буднику з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Ізюмі Харківської області по вулиці Слобідській № 54. (а.с.9).

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі № 3-636 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Ізюмі Харківської області по вулиці Слобідській, № 54. (а.с.10).

11 січня 2016 року зареєстрований у належному будинку ОСОБА_2, що підтверджується домовою книгою. (а.с.14-16).

На підтвердження факту не проживання відповідача за вищевказаною адресою, головою квартального комітету № 30 ОСОБА_5 була надана довідка про склад сімї, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але з 29.07.2016 року не мешкає за даною адресою. (а.с.11).

З вини відповідача власники не можуть скористатися правом власників.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач порушує право власності позивача, володіння та користування його майном.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщення у будинку № 54 по вулиці Слобідській (Дзержинській) міста Ізюма Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 64304, Харківська область, місто Ізюм, вулиця Слобідська, будинок 54, на користь ОСОБА_1, 13 грудня 1962 року, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 17.05.2001 року, яка зареєстрована та мешкає за адресою: 64304, Харківська область, місто Ізюм, вулиця Слобідська, будинок 54, судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя П. П. Винниченко