Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/113/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Придніпровський районний суд м.Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

при секретарі Василенко О.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про захист прав споживачів, шляхом визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про захист прав споживачів, шляхом визнання кредитного договору недійсним.Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.01.2007 року між нею, ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», в особі директора відділення «Черкаська обласна дирекція» ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №839-001/07Р від 30.01.2017 р. Згідно п.п.1.1, 2.1, 2.1.3 кредитного договору «кредит надається з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором №СДЧ-04/07 від 25 січня 2007 року», тобто кошти, видані в рамках цього договору, призначені для використання на споживчі цілі. Забезпеченням кредиту виступає договір застави транспортного засобу №839-001/07Р від 30.01.2007 р.

Довідка-рахунок (кредит) серія ЄГП №245900 від 25 січня 2007 року свідчать про отримання даного заставного автомобіля у кредит, вартість за яку він був придбаний -52951,00 гривня.

Даний транспортний засіб відповідачем було придбано за кредитні кошти, які банком було перераховано в гривні на рахунки автосалону, тобто, резидент банк надав грошові кошти саме в гривні резиденту позичальнику для здійснення розрахунку з резидентом-продавцем. Враховуючи те, що автомобільні салони на території України здійснюють свою господарську діяльність виключно в гривні, банк не мав можливості, підстав та жодного юридичного права надати кредит у будь-якій іноземній валюті, оскільки довідка-рахунок, договір купівлі-продажу транспортного засобу, які були надані банку та на підставі яких було перераховано кошти на рахунок продавця автомобіля, складені з розрахунку у національній валюті та без імпортної складової ціни і послуги банку.

Позичальник здійснював оплату по всім кредитним зобовязанням в іноземній валюті в доларах США, що підтверджується особисто кредитором та квитанціями про сплату коштів.

Квитанція №11790/з6 від 30 січня 2007 року підтверджує перерахування коштів в розмірі 52951 грн. 00 коп. за кредитний автомобіль з каси АКБ «Правекс-Банк» р/р №100288300 на р/р №001, відкритий отримувачем ПП «Плюс-Автотранс».

Про відсутність відкриття будь-яких банківських рахунків, тим більше у доларах США, на імя ОСОБА_1 підтверджується офіційною відповіддю Державної податкової інспекції у Черкаській області від 03.07.2015 р №18628/23-01-11-0135, яку було отримано на письмовий запит-заяву від 22.06.2015 та від 24.06.2015 року.

Окрім того, у квітні 2016 року на письмовий запит до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України було отримано листа від 18.04.2016 р. №3002-05/11409-09 офіційне підтвердження того, що кредитний договір є внутрішнім, не має зобовязань в іноземній валюті та у Мінекономрозвитку України його реєстрація не здійснювалась.

На письмовий запит було отримано офіційну відповідь НБУ від 07.05.2016 р. за №20-0004/45028, яка утверджує, що заборгованості перед ПАТ КБ «Правекс-Банк» у ОСОБА_1 не має.

Згідно п.п.22, 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між позивачем та відповідачем, як під час укладення договору споживчого кредиту, так і в процесі його виконання.

Відповідно до ч.1, 2 п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

У відповідності до ст.27 ЦК України правочин, що обмежує можливості фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки, є нікчемними.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодаця і позичальника та виключно з урахуванням вимог діючого законодавства України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України, про що вказано у ч.1 ст.215 цього Кодексу. За ч.1 ст.203 названого Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Зазначає, що правочин не був спрямований на реальне настання подій, обумовлених ним, кредитор не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності, а сам правочин суперечить актам цивільного законодавства.

В звязку з цим позивач просить визнати недійсним кредитний договір №839-001/07Р від 30.01.2007 р., укладений між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.01.2018 року постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідачем ПАТ КБ «Правекс-Банк» не виконано вимог ухвали суду від 17.01.2018 року та норм ст.278 ЦПК України та не подано суду відзиву на позовну заяву (копію позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження отримано 29.01.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, всебічного та обєктивного дослідження суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,що позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що 30 січня 2007 року між нею та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір №839-001/07Р.

Згідно п.п.1.1, 2.1, 2.1.3 кредитного договору «кредит надається з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором №СДЧ-04/07 від 25 січня 2007 року», тобто кошти, видані в рамках цього договору, призначені для використання на споживчі цілі.

Забезпеченням кредиту виступає договір застави транспортного засобу №839-001/07Р від 30.01.2007 р.

Вищевказаний кредитний договір позивач вважає недійсним у звязку з тим, що правочин не був спрямований на реальне настання подій, обумовлених ним, кредитор не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності, а сам правочин суперечить актам цивільного законодавства. Однак з такими твердженнями позивача суд не погоджується з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір №839-001/07Р з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за договором №СДЧ-04/07 купівлі-продажу автомобіля від 25 січня 2007 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладання яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п.6.1.12 даного договору. Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 10590 доларів США (п.1.1 кредитного договору №839-001/07Р від 30.01.2007).

Кредит надавався позичальнику терміном з 30.01.2007 до 30.01.2014 зі сплатою 11,90 відсотків річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №389-001/07Р від 30.01.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк» 30 січня 2007 року було укладено договір застави транспортного засобу №839-001/07Р.

Позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав 15 грудня 2017 року вх.№40094/17. Кредитний договір №839-001/07Р від 30.01.2007 року укладався на строк з 30.01.2007 р. по 30.01.2014 р.

В порушення норм ст.ст.256, 257 ЦК України позивачем порушено строки позовної давності. Крім цього термін дії договору закінчився та заборгованість по кредитному договору відсутня, а отже сторона погодилася з умовами вказаного договору та виконала його.

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Як визначено статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вказані положення узгоджуються з нормами ч.1 статті 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільною законодавства.

Позивач посилається на відсутність в неї заборгованості, та на підтвердження своїх посилань додає копію відповіді Національного Банку України №20-0004/45028 від 07.05.2016 в якій зазначено, що станом на 18.05.2016 в ЄІС «Реєстр позичальників» відсутня інформація щодо простроченої заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Правекс-Банк». Проте, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивачем не надано суду доказів на існування в неї перед відповідачем непогашеної кредитної заборгованості за договором №839-001/07Р від 30.01.2007 року, а відомості, що зазначені у листах Державної податкової інспекції у Черкаській області від 03.07.2015 р №18628/23-01-11-0135, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 18.04.2016 р. №3002-05/11409-09, НБУ від 07.05.2016 р. за №20-0004/45028 не можуть стати підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Окрім того, позивач зазначає що правочин не був спрямований на реальне настання подій, обумовлених ним, кредитор не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності, а сам правочин суперечить актам цивільного законодавства, проте не надає жодних доказів у підтвердження своїх посилань.

Тому посилання позивача про недійсність кредитного договору №839-001/07Р від 30.01.2007 р., укладеного між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1, суд вважає безпідставними. За таких обставин у позові необхідно відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.203, 215, 256, 257, 1077, 1078 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст.2, 4, 5, 8, 12, 23, 141, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд , -

В и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Судові витрати по сплаті содового збору компенсувати за рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_3