провадження № 22-ц/824/1188/2018 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Данилюк О.Б., заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою та просив скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Данилюк О.Б. від 28 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50623615.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем безпідставно винесено постанову від 28 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 19 квітня 2010 року Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» 25 653 доларів 37 центів США та 1 458 грн. 46 коп. Виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» щодо його змісту, а саме в ньому не зазначено номер справи, дату постановлення рішення, за яким видано виконавчий лист, невірно зазначена назва стягувача в частині його організаційно-правової форми юридичної особи. Окрім того, при відкритті виконавчого провадження, копія постанови скаржнику не була направлена, що порушує його право як сторони виконавчого провадження. Під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець мав врахувати той фактор, що воно територіально не підвідомче Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби міста Києва, оскільки ОСОБА_3, як боржник, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Печерського районному відділу державної виконавчої служби міста Києва.

УхвалоюДарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, якими спростовуються твердження позивача щодо невідповідності виконавчого листа вимогам закону. Виконавчий лист не містить дату та номер рішення, за яким видано виконавчий документ. Текст судового рішення відсутній як у ЄДРСР, так і в матеріалах справи. Державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження. Суд першої інстанції не надав оцінки зазначеним доводам скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та посилається на ст. 19,124 Конституції України, ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Оскаржувана постанова була винесена втретє. Протягом 8 років боржник не здійснював жодних дій щодо оскарження виконавчого листа та виконавчих дій в цілому. Державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в рамках Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства та прав стягувача, як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 квітня 2010 року видано виконавчий лист № 2-2389/09 у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 25 653 доларів 37 центів США та 1 458 грн. 46 коп. (а.с.19).

28 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Данилюк О.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2389/09, виданого 19 квітня 2010 року Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» 25 653 доларів 37 центів США та 1 458 грн. 46 коп. (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) у виконавчому документі повинні бути зазначені, зокрема,

дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_3 вказує на те, що у виконавчому листі відсутні дата та номер рішення, за яким видано виконавчий лист.

Зазначені обставини відповідають дійсності, що підтверджуються наявною в матеріалах справи копією виконавчого листа.

В той же час частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням та дією державного виконавця під час виконання судового рішення порушено її права чи свободи.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Отже, якщо відсутність у виконавчому листі всіх необхідних даних не порушує прав боржника, така обставина не може бути підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

У своїй скарзі ОСОБА_3 також вказує на те, що виконавче провадження територіально підвідомче Печерському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва, оскільки він зареєстрований по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був знятий з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_2 10 березня 2016 року, а зареєстрований по АДРЕСА_1 17 серпня 2016 року. Отже, на момент відкриття виконавчого провадження 28 березня 2016 року останнім відомим місцем реєстрації була адреса, яка територіально відносилася до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва.

Згідно вимог ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

У пункті 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року зазначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

За таких обставин, зміна місця проживання боржника є підставою для передачі державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого, а не підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції по суті дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.