ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/2531/17

провадження № 22-ц/781/550/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Авраменко Т.М., Чельник О.І.

за участю секретаря - Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

представник ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Житлосервіс 2012», ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року, суддя Гармаш Т.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, ОСОБА_3 міської ради Кіровоградської області, Комунального підприємства «Житлосервіс 2012», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_3 міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, ОСОБА_3 міської ради Кіровоградської області, Комунального підприємства «Житлосервіс 2012», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_3 міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовної заяви зазначив, що він працював головним інженером КП «Житлосервіс 2012». У звязку із звільненням директора підприємства він виконував його обовязки у період з 01.10.2014 року по 14.04.2016 року.

14.04.2016 року ОСОБА_3 міський голова ОСОБА_4 запропонував йому укласти контракт із ОСОБА_3 міською радою на зайняття посади директора, який він змушений був підписати. Контракт був укладений з 15.04.2016 року по 31.12.2016 року.

Розпорядженням від 14.04.2016 року № 155-к ОСОБА_3 міський був призначений на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» шляхом переведення в межах комунального підприємства з посади головного інженера.

Вважає, що під час переведення його з посади головного інженера, яку він обіймав за штатним розписом згідно трудового договору, строк дії якого не був визначений, на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі на визначений строк ОСОБА_3 міський голова порушив вимоги ст.32 КЗпП України, не попередивши його письмово за два місяці про зміну істотних умов праці в частині визначення строку дії контракту.

В подальшому згідно розпоряджень ОСОБА_3 міського голови № 546 від 19.12.2016 року та № 114-к від 22.03.2017 року строк дії контракту з ним продовжувався відповідно до 31.03.2017 року та до 30.09.2017 року.

21.09.2017 року він відповідно до п. 5.6 контракту подав на імя ОСОБА_3 міського голови заяву про продовження дії контакту. На вказаній заяві заступник міського голови з питань ЖКХ своєю резолюцією погодив продовження з ним контракту.

Проте ОСОБА_3 міський голова розпорядженням № 391-к від 27.09.2017 року звільнив його з посади директора КП «Житлосервіс 2012» з 30.09.2017 року у звязку із закінченням строку дії контракту,при цьому він не зважив на те, що жодних претензій щодо його роботи не було з боку профільного заступника. ОСОБА_3 міський голова також не висловлював жодних зауважень до його діяльності на посаді директора.

Позивач зазначив, що під час винесення вказаного розпорядження ОСОБА_3 міський голова не дотримався порядку звільнення керівників комунальних підприємств, який був затверджений рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради № 1059 від 17.09.1998 року, відповідно до якого призначення та звільнення кандидатур на посади керівників підприємств комунальної власності проводиться за погодженням виконавчого комітету.

Зазначив також, що під час видачі йому трудової книжки не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме трудову книжку йому було вручено не в день його звільнення 30.09.2017 року, а напередодні тобто 29.09.2017 року у якій вже був внесений запис про його звільнення 30.09.2017 року.

Вказав на те, що оскільки він є депутатом ОСОБА_3 міської ради, то відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» про його звільнення ОСОБА_3 міський голова мав повідомити ОСОБА_3 міську раду Кіровоградської області, але не виконав вимоги Закону, чим на його думку, порушив його права.

Заявою від 06.10.2017 року позивач доповнив свій позов та зазначив, що його звільнення відбулось під час його тимчасової непрацездатності, що є порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Заявою від 22 листопада 2017 року позивач доповнив позов та додатково вказав, що контракт, який був укладений з ним, двічі переукладався після закінчення його строку, а тому він вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України вказаний контракт є таким, що укладений на невизначений строк.

Крім цього звернув увагу суду на те, що при винесенні розпорядження ОСОБА_3 міський голова послався, зокрема, на частину 2 статті 36 КЗпП України, якою передбачено звільнення з посади у звязку із набранням законної сили вироку суду та укладенням контракту всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції».

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2017 року до участі у справі був залучений директор КП «Житлосервіс 2012» ОСОБА_5 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. (а.с. 137).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 міський голова ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неправильно дійшов висновку, що контракт з позивачем перекладався двічі. Крім того, позивачем визнано факт припинення дії контракту у звязку з закінченням його строку, тому підстави для його поновлення та стягнення середнього заробітку відсутні. Позивач не надав жодних доказів того, що його змусили підписати строковий контракт та перевестись з посади головного інженера, на якій він працював безстроково на посаду директора.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Житлосервіс 2012» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, зазначається , що висновок суду першої інстанції про визнання недійсним строку дії контракту є таким, що порушує ч.3 ст. 21 КЗпП України та ч.4 ст. 65 Господарського кодексу України. Крім того, визначаючи умову строковості контракту позивача недійсною, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки така вимога була відсутня в позовній заяві та порушив п.10 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої лише міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що згідно наказу № 8 к від 09.07.2014 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного інженера КП «Житлосервіс 2012» з 09.07.2014 року із заробітною платою згідно штатного розпису без встановлення строку трудового договору (а.с.12).

Згідно з розпорядженнями ОСОБА_3 міського голови Кіровоградської області ОСОБА_6 (а.с.13-17) на ОСОБА_1 було покладено виконання обовязків директора КП «Житлосервіс 2012» у період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 28.11.2014 року, з 01.12.2014 року по 31 грудня 2014 року, 01.01.2015 року по 30 січня 2015 року, з 31 січня 2015 року по 28 лютого 2015 року.

Згідно з розпорядженнями ОСОБА_3 міського голови Кіровоградської області ОСОБА_4 (а.с.18-20) на ОСОБА_1 було покладено виконання обовязків директора КП «Житлосервіс 2012» з 15 грудня 2015 року на період укомплектування вакансії.

14 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав на імя ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 заяву у якій просив призначити його на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» шляхом переведення з посади головного інженера цього ж підприємства (а.с.78)

Цього ж дня, а саме 14 квітня 2016 року між ОСОБА_3 міською радою, як органом управління майном в особі міського голови ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_1, який призначається директором КП «Житлосервіс 2012» на підставі ч. 3 ст. 21 КЗпП України та п. 10 ч. 3 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» був укладений контракт (а.с. 45-49). За умовами зазначеного контракту від 14 квітня 2016 року встановлений строк його дії - з 15 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

14 квітня 2016 року розпорядженням ОСОБА_3 міського голови № 155-к ОСОБА_1 був призначений на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі шляхом переведення в межах комунального підприємства «Житлосервіс 2012» з посади головного інженера на період з 15 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с. 21).

Згідно зазначеного розпорядження наказом по КП «Житлосервіс 2012» № 2-к від 15.04.2016 року (а.с. 22) ОСОБА_1 був призначений на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі з 15 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року шляхом переведення в межах комунального підприємства «Житлосервіс 2012».

Розпорядженнями ОСОБА_3 міського голови № 546-к від 19 грудня 2016 року та № 114-к від 22 березня 2017 року строк дії контракту з ОСОБА_1 продовжувався відповідно до 31 березня 2017 року та до 30 вересня 2017 року на підставі додаткових угод до контракту від 14.04.2016 року (а.с.23-26)

21 вересня 2017 року директор КП «Житлосервіс 2012» звернувся до ОСОБА_3 міського голови із заявою у якій просив розглянути питання про продовження строку дії контракту шляхом укладання додаткової угоди. Зазначена заява містить висновок ОСОБА_7 - заступника міського голови з питань ЖКХ про можливість продовження строку дії контракту із зазначенням того, що скарг та нарікань на роботу директора КП «Житлосервіс 2012» він не має. На вказаній заяві наявна резолюція ОСОБА_3 міського голови від 26.09.2017 року, яка свідчить про непогодження ним продовження строку дії контракту ОСОБА_1

27 вересня 2017 року ОСОБА_3 міський голова видав розпорядження № 391к «Про звільнення ОСОБА_1Л.» згідно якого, керуючись ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 2 ст. 36 КЗпП України звільнив ОСОБА_1 з посади директора КП «Житлосервіс 2012» 30 вересня 2017 року у звязку із закінченням строку дії контракту та припинив дію контракту від 14.04.2016 року (а.с. 40). На виконання зазначеного розпорядження наказом по КП «Житлосервіс 2012» ОСОБА_1 звільнено з посади директора з 30 вересня 2017 у звязку із закінченням строку дії контракту (а.с.83) Копією трудової книжки підтверджується, що 30.09.2017 року був внесений запис про звільнення ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку із закінченням строку дії контракту (а.с.44).

27 вересня 2017 року ОСОБА_3 міський голова видав розпорядження № 393-к, яким призначив ОСОБА_5 на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі строком на три роки з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020. (а.с.43)

23 жовтня 2017 року розпорядженням № 417-к ОСОБА_3 міський голова вніс зміни до розпорядження № 391к «Про звільнення ОСОБА_1Л.» шляхом викладення преамбули розпорядження у новій редакції де підставою звільнення зазначено п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України замість частини 2 ст. 36 КЗпП України. Цим же розпорядженням начальнику відділу кадрів апарату виконавчого комітету було доручено вжити заходів для ознайомлення ОСОБА_1 із вказаним розпорядженням.

Актом від 25.10.2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 було ознайомлено із тексом розпорядження, проте він від підпису відмовився. (а.с.132)

Пунктом 4.1 Статуту КП «Житлосервіс 2012» передбачено, що управління підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади за розпорядженням ОСОБА_3 міського голови на контрактній основі.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 до укладення з ним строкового контракту обіймав посаду головного інженера КП «Житлосервіс 2012» за трудовим договором, строк дії якого не був визначений. Обіймаючи посаду головного інженера на безстроковій основі він виконував обовязки директора КП «Житлосервіс 2012» до переведення його за його заявою на посаду директора.

Позивач ОСОБА_1 своєю заявою від 14 квітня 2016 року просив призначити його на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» шляхом переведення з посади головного інженера.

Проте, зазначена заява не містить його волевиявлення щодо переведення та призначення його на цю посаду на контрактній основі із обмеженням строку дії контракту. (а.с.78).

Суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку мало місце переведення працівника на іншу не обумовлену його трудовим договором роботу із зміною істотних умов його праці, які стосувались запровадження контрактної форми трудового договору із визначенням обмеженого строку перебування на посаді.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_1 у своїй заяві не просив перевести його на посаду директора із зазначенням періоду перебування на посаді, то з метою не порушення його прав, власник або уповноважений орган повинен був виконати вимоги ч. 3 статті 32 КЗпП України та повідомити його не пізніше ніж за два місяці про запровадження контрактної форми трудового договору з визначенням обмеженого строку його дії.

Трудовий договір (контракт) який був укладений з ОСОБА_1 переукладався двічі, а саме згідно додаткових угод від 19.12.2016 року (а.с.24) та від 22 березня 2017 року (а.с.26) на підставі розпоряджень ОСОБА_3 міського голови № 546-к від 19 грудня 2016 року (а.с. 23) та № 114 к від 22 березня 2017 року (а.с.25).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачами не доведено факт того, що характер та умови виконуваної позивачем ОСОБА_1 роботи потребували обовязкового укладання з ним строкового трудового договору.

Відсутність у заяві ОСОБА_1 від 14.04.2016 року його бажання працювати на умовах строкового трудового договору свідчить про те, що встановлення роботодавцем обмеженого строку дії контракту не було повязано з інтересами ОСОБА_1

Суд першої інстанції зазначив, що п. 1 рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради № 1059 від 17.09.1998 року «Про порядок призначення керівників державних підприємств, установ та організацій, їх заступників та головних бухгалтерів» призначення (звільнення) кандидатур на посади керівників державних підприємств, установ та організацій, що розташовані на відповідній території, підприємств комунальної власності та тих, що дотуються із бюджету, належить проводити за погодженням виконавчого комітету. (а.с.41)

Вказане рішення виконавчого комітету прийняте відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування», якою визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо управління комунальною власністю та на виконання Указу Президента України від 10.11.1995 року № 1035 «Про затвердження Програми кадрового забезпечення державної служби і Програми роботи із керівниками державних підприємств, установ і організацій» і на даний час є чинним.

Суд першої інстанції зазначив, що перед прийняттям рішення про звільнення керівника підприємства комунальної власності ОСОБА_3 міський голова повинен був виконати рішення виконавчого комітету, як колегіального органу, та погодити з виконавчим комітетом звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Житлосервіс 2012».

При цьому суд не бере до уваги доводи відповідачів, які вважають, що вказане рішення виконавчого комітету не відповідає вимогам закону, а тому не є обовязковим для виконання ОСОБА_3 міським головою.

Суд першої інстанції зазначив, що укладаючи контракт з ОСОБА_1 із встановленням обмеженого строку його дії на вісім місяців з наступним переукладенням на строк три та шість місяців ОСОБА_3 міський голова порушив зазначений принцип рівності трудових прав громадян України.

До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що після звільнення з цієї посади ОСОБА_1, він видав розпорядження № 393-к, від 27 вересня 2017 року, яким призначив на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» ОСОБА_5 на контрактній основі визначивши строк дії його контракту у три роки.

У порушення пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників внесення запису у трудову книжку про звільнення та видача позивачу ОСОБА_1 трудової книжки відбулось 29.09.2017 року тобто напередодні дня звільнення.

Суд першої інстанції визначив суму компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Комунального підприємства «Житлосервіс 2012» на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 37978 (тридцять сім тисяч девятсот сімдесят вісім) грн. 30 коп. виходячи з розрахунку ( 59 робочих днів х 643 грн. 70 коп).

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції нможливо.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № 8 к від 09.07.2014 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду головного інженера з 09.07.2014 року із заробітною платою згідно штатного розпису без встановлення строку трудового договору (а.с.12).

Згідно з розпорядженнями ОСОБА_3 міського голови Кіровоградської області ОСОБА_6 (а.с.13-17) на ОСОБА_1 було покладено виконання обовязків директора КП «Житлосервіс 2012» у період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 28.11.2014 року, з 01.12.2014 року по 31 грудня 2014 року, 01.01.2015 року по 30 січня 2015 року, з 31 січня 2015 року по 28 лютого 2015 року.

Згідно з розпорядженнями ОСОБА_3 міського голови Кіровоградської області ОСОБА_4 (а.с.18-20) на ОСОБА_1 було покладено виконання обовязків директора КП «Житлосервіс 2012» з 15 грудня 2015 року на період укомплектування вакансії.

14 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав на імя ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 заяву у якій просив призначити його на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» шляхом переведення з посади головного інженера цього ж підприємства (а.с.78)

Цього ж дня, а саме 14 квітня 2016 року між ОСОБА_3 міською радою як органом управління майном в особі міського голови ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_1, який призначається директором КП «Житлосервіс 2012» на підставі ч. 3 ст. 21 КЗпП України та п. 10 ч. 3 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» був укладений контракт (а.с. 45-49). За умовами зазначеного контракту від 14 квітня 2016 року встановлений строк його дії а саме з 15 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

14 квітня 2016 року розпорядженням ОСОБА_3 міського голови № 155-к ОСОБА_1 був призначений на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі шляхом переведення в межах комунального підприємства «Житлосервіс 2012» з посади головного інженера на період з 15 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с. 21)

Згідно зазначеного розпорядження наказом по КП «Житлосервіс 2012» № 2-к від 15.04.2016 року (а.с. 22) ОСОБА_1 був призначений на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі з 15 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року шляхом переведення в межах комунального підприємства «Житлосервіс 2012».

Розпорядженнями ОСОБА_3 міського голови № 546-к від 19 грудня 2016 року та № 114-к від 22 березня 2017 року строк дії контракту з ОСОБА_1 продовжувався відповідно до 31 березня 2017 року та до 30 вересня 2017 року на підставі додаткових угод до контракту від 14.04.2016 року (а.с.23-26)

21 вересня 2017 року директор КП «Житлосервіс 2012» звернувся до ОСОБА_3 міського голови із заявою у якій просив розглянути питання про продовження строку дії контракту шляхом укладання додаткової угоди. Зазначена заява містить висновок ОСОБА_7 - заступника міського голови з питань ЖКХ про можливість продовження строку дії контракту із зазначенням того, що скарг та нарікань на роботу директора КП «Житлосервіс 2012» він не має. На вказаній заяві наявна резолюція ОСОБА_3 міського голови від 26.09.2017 року, яка свідчить про непогодження ним продовження строку дії контракту ОСОБА_1

27 вересня 2017 року ОСОБА_3 міський голова видав розпорядження № 391к «Про звільнення ОСОБА_1Л.» згідно якого, керуючись ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 2 ст. 36 КЗпП України звільнив ОСОБА_1 з посади директора КП «Житлосервіс 2012» 30 вересня 2017 року у звязку із закінченням строку дії контракту та припинив дію контракту від 14.04.2016 року (а.с. 40). На виконання зазначеного розпорядження наказом по КП «Житлосервіс 2012» ОСОБА_1 звільнено з посади директора з 30 вересня 2017 у звязку із закінченням строку дії контракту (а.с.83) Копією трудової книжки підтверджується, що 30.09.2017 року був внесений запис про звільнення ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку із закінченням строку дії контракту (а.с.44).

27 вересня 2017 року ОСОБА_3 міський голова видав розпорядження № 393-к, яким призначив ОСОБА_5 на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» на контрактній основі строком на три роки з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020. (а.с.43)

23 жовтня 2017 року розпорядженням № 417-к ОСОБА_3 міський голова вніс зміни до розпорядження № 391к «Про звільнення ОСОБА_1Л.» шляхом викладення преамбули розпорядження у новій редакції де підставою звільнення зазначено п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України замість частини 2 ст. 36 КЗпП України. Цим же розпорядженням начальнику відділу кадрів апарату виконавчого комітету було доручено вжити заходів для ознайомлення ОСОБА_1 із вказаним розпорядженням.

Актом від 25.10.2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 було ознайомлено із тексом розпорядження, проте він від підпису відмовився. (а.с.132)

Відповідно до статті 43 Конституції України, громадянину гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вказаною статтею Конституції України громадянину гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору згідно частини 3 зазначеної статті є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 4 ст. 65 Господарського кодексу передбачено, що у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Пукктом 4.1 Статуту КП «Житлосервіс 2012» передбачено , що управління підприємством здійснює директор. Який призначається на посаду та звільняється з посади за розпорядженням ОСОБА_3 міського голови на контрактній основі

Висновки суду першої інстанції що відповідачами не доведено факт того, що характер та умови виконуваної позивачем ОСОБА_1 роботи потребували обовязкового укладання з ним строкового трудового договору не відповідають нормам діючого законодавства . Відсутність у заяві ОСОБА_1 від 14.04.2016 року його бажання працювати на умовах строкового трудового договору свідчить про те, що встановлення роботодавцем обмеженого строку дії контракту не було повязано з інтересами ОСОБА_1

З заяви позивача вбачається, що позивач просить призначити його на посаду з 15.04.2016 року директора КП»Житлосервіс 2012» шляхом переведення з посади головного інженера цього ж підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що посада директора КП «Житлосервіс 2012» підпадає під вимоги відповідно до діючого законодавства для укладення трудового договору у вигляді письмового укладення контракту.

Зазначені обставини позивачу були відомі , оськільки ним підписаний контракт від 14.04.2016 року в якому визначений термін дії контракту з 15.04.2016 року по 31.12.2016 року. Позивач не заперечував проти укладення контракту під час його підписання, тобто виявив своє волевиявлення в частині укладення трудового договору.

Діючи законодавством не визначений мінімальний термін на який укладається трудовий договір у вигляді контракту.

Встановлені обставини свідчать , що волевиявлення позивача було добровільним а доводи , що він був змушений укласти контракт не підтверджуються належими та допустимими доказами.

Висновки суду першої інстанції, що у даному випадку мало місце переведення працівника на іншу не обумовлену його трудовим договором роботу із зміною істотних умов його праці, які стосувались запровадження контрактної форми трудового договору із визначенням обмеженого строку перебування на посаді, оскільки ОСОБА_1 у своїй заяві не просив перевести його на посаду директора із зазначенням періоду перебування на посаді, та з метою не порушення його прав, власник або уповноважений орган повинен був виконати вимоги ч. 3 статті 32 КЗпП України та повідомити його не пізніше ніж за два місяці про запровадження контрактної форми трудового договору з визначенням обмеженого строку його дії не відповідають нормам матеріального права які регулюють спірні правовідносини.

Частиною 1 ст. 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був переведений на посаду директора з його власної згоди і на контрактну форму трудового договору, а тому доводи позивача та висновки суду першої інстанції про повідомлення позивача не пізніше ніж за два місяці про обставни , що він буде переведений на посаду директора з іншими умовами праці в даному випадку є безпідставними.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача, що оскільки з ним переукладався декілька разів контракт то дія такого контракту має ознаки безстрокового трудового договору.

З матеріалів справи вбчається, що контракт який був укладений з позивачем продовжувався відповідно до додаткових угод від 19.12.2006 року та від 22.03.2017 року на підставі розпоряджень Світловодького міського голови №546-к від 19.12.2016 р. та №114-к від 22.03.2017 року . Встановленні обставини свідчать, що додаткові угоди до контракту не є укладенням нового контракту , а є продовженням діючого контракту .

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з посади 30.09.2017 року у звязку з закінченням строку контракту. Трудова книжка була видана вчасно без затримки, що свідчить про те що права позивача не були порушені при видачі трудової книжки.

Не знайшли підтвердження доводи позивача, що звільнення відбулось з порушенням діючого законодавства, оскільки його звільнення не погоджувалось з виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради . Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачені повноваження виконачого комітету щодо погодження /звільнення при призначені кандидатур на посади керівників підприємств комунальної власності та тих, що дотуються з бюджету.

З матеріалів справи вбчається, що призначення позивача на посаду директора КП «Житлосервіс 2012» не погоджувалось з виконавчим комітетом Світловодької міскради.

Доводи позивача , щодо звільнення з роботи в період тимчасової непрацездатності, то ч. 3 ст. 40 КЗпП України встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а позивача звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Приймаючи до уваги встановлені обставини , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не встановив дійсні обставини по справі, не перевірив доводи сторін по справі на підтвердження позову та заперечень проти позову , і дійшов помилкового висновку задовольнивши позов. .

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно п.п.3,4 ст.376 ЦПК України зазначені обставини є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення , яким позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлосервіс 2012»- задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, ОСОБА_3 міської ради Кіровоградської області, Комунального підприємства «Житлосервіс 2012», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_3 міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок сторін.

Повний текст постанови складено 27.04.2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: