Справа № 661/3933/17
Провадження № 2/661/888/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

10 грудня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої - судді Бойко М.Є.,

за участю секретарів Асанової Н.Ю., Ярошенко І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки адвоката ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 виклад позицій позивача та відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 29.06.2011 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3, в сумі 40 736,86 грн., яка утворилась станом на 31.08.2017 року, посилаючись на порушення боржником своїх зобовязань.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 29.06.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її власноручний підпис на цій заяві. Проте, отримавши кредит, відповідачка від виконання своїх зобов`язань за договором ухилялася, заборгованість за договором не погашала, що є порушенням законних прав позивача. Так, позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, а тому, станом на 31.08.2017 року, її заборгованість за кредитним договором, згідно із наданим розрахунком, становить 40 736,86 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 8 426 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 27 905,53 грн., 1989,29 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн. штрафу фіксована частина та 1916,04 грн. штрафу процентна складова.

Також, у письмових запереченнях на відзив позивач проти застосування строків позовної давності, про що просила суд відповідачка, заперечував, наполягаючи, що цей строк ним не пропущений.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнали, підтримавши надісланий на адресу суду відзив. ОСОБА_6 спочатку суду заявила, що кредитний договір з банком не підписувала взагалі, в подальшому ж цей факт визнала, але наполягала на тому, що заборгованості за ним вона не має . Крім того, зазначила, що останній платіж на погашення боргу в сумі 2650 грн. нею перераховано банку 29.10.2013 року, а тому просила суд застосувати строк позовної давності, який,на її думку, на даний час сплив та відмовити у задоволенні вимог банку з цих підстав. Крім того, відповідачка ОСОБА_6 у разі відмови позивачу у задоволенні його вимог просила суд стягнути з останнього на її користь витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

06 червня 2018 року надійшло клопотання представника відповідачки про ознайомлення із матеріалами справи.

Ухвалою суду від 02.07.2018 року було задоволено клопотання представника відповідачки про витребування доказів.

19.06.2018. 02.07.2018, 09.07.2018 та 30.10.2018 року слухання справи відкладалося за клопотанням представника відповідачки.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 12 грудня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою суду від 11.01.2018 року, згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, розгляд справи продовжено у спрощеному позовному провадженні.

01.03.2018 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено в повному обсязі.

30.05.2018 року ухвалою суду, за заявою відповідачки, заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст відповідних спірних правовідносин

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема, кредиту, які регулюються ЦК України.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

29 червня 2011 року сторони уклали договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в розмірі 9 000 гривень зі сплатою 30 відсотків в місяць за користування грошовими коштами (30% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Умови договору кредиту викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 та Тарифах банку.

Спір щодо умов кредитного договору між сторонами відсутній.

ОСОБА_3 як позичальник зобов'язалася щомісячно вносити на рахунок кредитора (банку) обов'язковий платіж (а.с.8) у розмірі 7% від заборгованості (але не менше 50грн та не більше залишку заборгованості) .

Обов'язковий щомісячний платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами банку та частину заборгованості по кредиту (пункт 2.1.1.12.4 Умов і правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг (далі-Умов і правил) передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Для надання послуг банк видає позичальнику у користування карту відповідного виду залежно від умов кредитування, яка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти (пункти 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.10 Умов і правил).

Згідно із пунктом 2.1.1.12.3 Умов і правил погашення кредиту- поповнення карткового рахунку позичальника, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника (держателя карти), а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків позичальника на підставі договору.

У випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту в повному об'ємі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості (пункт 2.1.1.12.4).

Суд встановив, що свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами ОСОБА_3 виконувала неналежним чином, періодично мала заборгованість як щодо повернення кредитних коштів, так і сплати відсотків за користування ними, і, як зазначено у позові, станом на 31.08.2017 року її заборгованість за кредитом у загальному розмірі складала 40 736,86 грн..

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст.267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

VІ. Висновки суду

Відповідачка у судовому засіданні стверджувала, що заборгованість за кредитом у неї виникла 29.10.2013 року і, що саме з цієї дати починається відлік позовної давності . Вважає, що автоматичне списання грошових коштів банком 13.02.2015 року та 28.04.2015 року не свідчить про те, що вона свідомо вчиняла дії щодо погашення кредиту, а тому не повинно враховуватися при визначенні строку, який настав для повного повернення кредиту.

Однак, із наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за виданою ОСОБА_3 кредитною картою вбачається, що 13.02.2015 року та 28.04.2015 року також відбувалося погашення кредиту за спірним договором кредиту, а саме: на картковий рахунок відповідача надходили грошові кошти в рахунок погашення боргу у розмірі відповідно 651,60 грн. та 01,59 грн.

Як пояснила представник позивача в суді ці кошти 28.04.2015 року надійшли шляхом зарахування між рахунками відповідача, а 13.02.2015 року відбулося автоматичне погашення кредитної заборгованості шляхом списання з іншого карткового рахунка ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 651,60 грн.

Зазначені дії банку відповідають умовам укладеного сторонами кредитного договору, відповідно до яких позичальник доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань - списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку ( у тому числі, карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі, мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку (пункти 2.1.1.3.3, 2.1.1.12.9).

Оскільки відповідно до положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача суд дійшов висновку, що моментом неналежного виконання ОСОБА_3 обов'язків за кредитним договором, а отже,- моментом виникнення заборгованості за кредитним договором, слід вважати 27 вересня 2013 року, коли кредит погашався не за ініціативою банку, а самою відповідачкою. При цьому суд не приймає до уваги твердження останньої про те, що останній раз вона погашала заборгованість 29.10.2013 року платежом в сумі 2650 грн., оскільки такі дані не підтрверджуються розрахунком позивача заборгованості, а надана суду відповідачкою квітанція свідчить про поповнення нею по номеру іншого карткового рахунку.

Таким чином, строком повернення кредиту в повному об'ємі у спірних правовідносинах є 211-й день після 27 вересня 2013 року, а саме: 25 квітня 2014 року, із якого й має відраховуватися строк позовної давності, про застосування якої заявила відповідач.

Отже, строк позовної давності у спірних правовідносинах закінчився 25 квітня 2017 року, в той час, як з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 01 грудня 2017 року.

ОСОБА_6 під час судового розгляду надала суду заяву, в якій просила застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити банку у задоволенні позову .

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж відповідачкою було здійснено 27 вересня 2013 року, що підтверджується, як розрахунком заборгованості, так і випискою за спірною карткою, а з позовом до суду банк звернувся 01 грудня 2017 року, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідачки, що в силу вимог ст.267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг) їх обсягом, ціною позову та/або значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2018 року, між відповідачкою та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги. За умовами цього договору клієнт зобовязаний сплатити гонорар адвокату в розмірі, визначеному за домовленістю сторін. Згідно з Додатком №1 до даного Договору цей розмір становить 6000 грн.

У відповідності із квитанцією №141 від 04.06.2018 року адвокатом ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_3 шість тисяч гривень.

Однак, додатки до договору, перелік правових послуг, їх вартість, акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), пов'язаних з розглядом справи хоча суду і надані, проте, ці документи не містять в собі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Окрім того, витрати в 6000 грн. не є співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом робіт/наданих послуг, часом витраченим адвокатом на їх виконання та їх обсягом (судові засідання тривали не більше 30 хвилин, декілька разів відкладалися саме за заявою адвоката), а тому у задоволенні вимог щодо їх стягнення з позивача слід відмовити.

На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити повністю у звязку із спливом позовної давності.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2018 року.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко