ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

Справа № 643/6769/18

Провадження № 22-ц/818/343/18

12 листопада 2018 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи

стягувач Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»

боржники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року у складі судді Горбунової Я.М. по цивільній справі за заявою про скасування судового наказу по справі №643/6769/18 за заявою КП «Жилкомсервіс» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

13 липня 2018 року Московським районним судом міста Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 червня 2015 року по 01 травня 2018 року в розмірі 5987 грн. 81 коп.

У липні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про скасування судового наказу .

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року заяву про скасування судового наказу повернуто ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2

Ухвала мотивована тим, що до заяви не додано документ, який підтверджує сплату судового збору, а тому заява підлягає поверненню.

На судове рішення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду скасувати.

Зазначають, що вимогами чинного законодавства не передбачено сплату судового збору за подання заяви про скасування судового наказу.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу суд першої інстанції виходив з тих обставин, що оскільки боржниками не додано доказів підтвердження сплати судового збору заява підлягає поверненню.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Згідно преамбули Закону України «Про судовий збір» цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

Між тим, пп. 4. п.2 п.1 ч.2 ст. 4 вищевказаного Закону визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: заяви про скасування судового наказу -0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина друга статті 3 Закону України «Про судовий збір» викладена із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018, яким пункт 16 доповнено словами "та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях".

Положення, яким передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу, викладено у редакції закону від 08 липня 2011 року.

Статтю 4 Закону доповнено підпунктами 2-1 і 2-2, якими визначено ставки за подання заяви про видачу судового наказу та заяви про скасування судового наказу Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року. Дані зміни набули чинності 15 грудня 2017 року.

Отже, чинне на даний час законодавство стосовно сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу є суперечливим.

Однак, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

Дана норма закону не скасована.

Зважаючи на вказане суду слід було б зважити і на загальновизнані принципи, які підлягають до застосування і судами України та більш детально вказують на завдання, цілі судочинства та можливості вирішення тієї чи іншої неоднозначної ситуації, що виникла з додержанням прав людини, зокрема, і при здійсненні правосуддя. Зокрема, йдеться про принципи верховенства права та окремі елементи цього широкого принципу, такі як законність та «право на суд» (доступ до суду). Про такі йдеться, зокрема, в ст.ст. 3, 8 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та у рішеннях Європейського Суду з прав людини при тлумаченні її положень.

Застосовуючи вказані принципи колегія суддів зважає на те, що суд першої інстанції повинен був звернути увагу на таке.

Дійсно, певні норми спеціального закону вказують на необхідність сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу і в подальшому такий відповідно підлягає стягненню з протилежної сторони у випадку задоволення заяви. Однак, інші норми цього ж спеціального закону, що знову ж застосовуються до даних правовідносин, вказують на те, що за подання такої заяви судовий збір не справляється.

При конкуренції двох спеціальних норм, які застосовні у даній ситуації слід зважити на те, що норма, за якою особа звільнена від сплати судового збору є чинною та діючою. Дія такої не зупинена, не відмінена та не скасована, а тому підлягає застосуванню.

Тому, особа, звертаючись до суду із згаданою заявою, цілком обґрунтовано може передбачати можливість застосування до неї вказаної норми, яка діє на час її звернення до суду, зважаючи, також, і на питання законності обмеження доступу до суду. Відповідно протилежна сторона, зважаючи на те, що заявник звільняється від сплати судового збору, цілком обґрунтовано може розраховувати, що такий буде повернуто заявнику, а не стягнуто з них.

Сплата судового збору у випадку ухвалення судового рішення на користь особи, яка звертається із відповідною заявою має наслідком або його повернення або стягнення з протилежної сторони у відповідній частині задоволення вимог.

Однак у даному випадку зважаючи на те, що наявною є норма, якою заявників звільнено від сплати судового збору та яка слід вважати є пріоритетнішою, зважаючи на право доступу до суду, яке може бути обмежене лише в порядку передбаченому чітким і однозначним законом, чого у даному випадку немає, - слід вважати, що заявник має право на подання заяви без сплати судового збору, у випадку ж його сплати на його повернення за відповідною заявою (ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір). Стягненню ж такий судовий збір з протилежної сторони не підлягає, оскільки сплата такого слід вважати не здійснюється.

Всі наявні суперечності в Законі України «Про судовий збір» колегія суддів вважає за необхідне трактувати на користь саме особи, яка звернулась з відповідною заявою, адже основною метою існування судової системи є правосуддя, яке не може базуватися на принципах формалізму, незрозумілості та відсутності чіткої визначеності.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно буди доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C. G. Та інші проти Болгарії» (« C.G. and others v.Bulgaria», заява № 1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню.

Інші заяви при перегляді в апеляційному порядку ухвали не стосуються.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2018 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко