Справа № 569/2334/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Кирийчук Н.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 в якому просить розірвати шлюб, визначити місце проживання сина ОСОБА_1 з нею, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути половину вартості фактично понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 2620 грн. 18 коп.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд позов задоволити. Додатково суду пояснила, що відповідач офіційно не працює, підзаробляє на заробітках на будівництві.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Як було встановлено в судовому засіданні, сторони з 23 вересня 2009 року перебувають у шлюбі зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Однак, як вказала позивач з чоловіком вони проживають з 2010 року окремо, добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто.
Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії I-ГЮ №146596 виданого 19 липня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.
Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити, шлюб між сторонами розірвати.
Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до положень ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Як вказано у позовній заяві та підтверджено талоном реєстрації за місцем проживання (а.с.9) син ОСОБА_1, проживає разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1.
Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає коштів на її утримання.
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі.
Частинами 1 статті 183 СК України встановлено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що домовленість між позивачем та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дитини відсутня, відповідач є здоровою працездатною особою, а тому, стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованим та достатнім розміром, для належного утримання дитини.
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, має постійне місце проживання.
З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити повністю, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обовязку та можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони.
Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України.
Відповідно до ст. 185 СК України, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.
До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Додаткові витрати позивача на придбання сину ліків, окулярів, оплату послуг стоматолога, купівлю ранця, настільного світильника підтверджуються відповідними квитанціями (а.с.10-18) та підлягають задоволенню.
Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов'язки відносно своєї дитини і зобов'язані спільно її утримувати. В зв'язку з чим, суд вважає, що вищевказані витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.
Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 2620 грн. 18 коп.
Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 704,80 грн. на користь позивача, та 704,80 грн. судового збору в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268,280-289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: Рівненська обл., Здолбунівський р-н, с.Новосілки, вул.Молодіжна, 15, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, задоволити повністю.
Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 23 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1447, розірвати.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір»ю ОСОБА_2.
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 половину вартості фактично понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2620 грн. 18 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_4