"18" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
при секретарі Гноілек М.В.,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладеного Договір позики грошових коштів №2/12/2013.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року по справі №755/6409/15-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43898,21 грн. боргу за договором позики та судовий збір у сумі 438,98 грн., а всього суму 44337,19 грн.

Постановою Старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.12.2016 року виконавчий лист № 755/6409/15-ц від 19.08.2015 року був повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

Станом на дату подання цього позову відповідач не виконав рішення Дніпровського районного суду від 06.07.2015 року та не повернув позику.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.07.2017р. відкрито виконавче провадження (ВП №54394605) по виконанню виконавчого листа № 755/6409/15-ц від 19.08.2015року.

За рішенням суду з відповідача відповідно до умов п. 5.2 Договору позики було стягнуто суму процентів за порушення позичальником своїх зобов'язань за період з 01.07.2014р. по 31.03.2015р.

Таким чином, на підставі пункту 5.2 Договору позики позивач має право на отримання від відповідача процентів на рівні ставки 30 процентів річних за період з 01.04.2015р. по 31.10.2017р., що складає 23276,71 грн.

Позивач до цього часу не ставив питання щодо стягнення індексу інфляції за час прострочення.

Відтак, сума інфляційних витрат за період з 01.07.2014 року по 31.10.2017р. складає 30309,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача ОСОБА_3 до суду подала заяву у якій зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує, також просить розглянути справу за відсутності позивача та його представників.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 18 квітня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 р. ухваленим у цивільній справі № 755/6409/15-ц стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики № 2/12/2013 від 16.12.2013 року в сумі 43 898 грн. 21 коп. та судовий збір в сумі 438 грн. 98 коп., а всього суму 44 337 грн. 19 коп. (а.с. 10-11).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015р. встановлено, що 16 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 2/12/2013, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. Згідно п. 3.2 укладеного договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним траншем 30 червня 2014 року.

Як убачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06.12.2016 ВП№48549545, виконавчий лист №755/6409/15-ц виданий Дніпровським районним судом м. Києва 19.08.2015 р. повернуто стягувачу, оскільки відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується відповідями Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державної фіскальної служби України, Пенсійним фондом України, актом державного виконавця, відомості щодо отримання прибутків, вжитими державним виконавцем заходів встановити неможливо (а.с. 12)

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 27.07.2017р. відкрито виконавче провадження (ВП №54394605) по виконанню виконавчого листа № 755/6409/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 19.08.2015 року (а.с. 32).

Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав. У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано.

Пунктом 5.2 договору позики передбачений обов'язок позичальника у разі порушення своїх зобов'язань, сплатити позикодавцю проценти за ставкою 30 процентів річних, які нараховуються на суму, яка не була повернута.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Вищевказаним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року з відповідача на користь позивача відповідно п. 5.2 договору позики стягнуто відсотки за порушення зобов'язань за період з 01.07.2014 року по 31.03.2015 року (а.с. 10 зв.).

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином сума процентів за порушенням позичальником своїх зобов'язань за період з 01.04.2015 року по час заявлених вимог - по 31.10.2017 р. включно становить 23276,72 грн. ((30 000 грн. х (30 : 365 : 100) х 275дні)+(30 000 грн. х (30 : 366 : 100) х 366 дні)+ (30 000 грн. х (30 : 365 : 100) х 304 дні)).

Отже, вимоги у частині стягнення 30% річних, передбачених п. 5.2 Договору позики № 2/12/2013 від 16.12.2013 р., підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як убачається з позовної заяви та розрахунків позивача, період нарахування інфляційних втрат та вимога про їх стягнення, визначена позивачем з 01 липня 2014 р. по 31 жовтня 2017 р. включно.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні нарахування мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції, офіційно встановлений Державним комітетом статистики України, у зазначений період часу становив у 2014-2017 році: липень 2014р. - 100,4; серпень 2014р. - 100,8; вересень 2014р. - 102,9; жовтень 2014р. - 102,4; листопад 2014р. -101,9; грудень 2014р. -103,0; січень 2015р. -103,1; лютий 2015р. -105,3; березень 2015р. - 110,8; квітень 2015р. - 114,0; травень 2015р. - 102,2; червень 2015р. - 100,4; липень 2015р. - 99,0; серпень 2015р. - 99,2; вересень 2015р. - 102,3; жовтень 2015р. - 98,7; листопад 2015р. -102,0; грудень 2015р. -100,7; січень 2016р. -100,9; лютий 2016р. -99,6; березень 2017р. - 101,0; квітень 2016р. - 103,5; травень 2016р. - 100,1; червень 2016р. - 99,8; липень 2016р. - 99,9; серпень 2016р. - 99,7; вересень 2016р. - 101,8; жовтень 2016р. - 102,8; листопад 2016р. -101,8; грудень 2016р. -100,9; січень 2017р. -101,1; лютий 2017р. -101,0; березень 2017р. - 101,8; квітень 2017р. - 100,9; травень 2017р. - 101,3; червень 2017р. - 101,6; липень 2017р. -100,2; серпень 2017р. - 99,9; вересень 2017р. - 102,0; жовтень 2017р. - 101,2.

Отже інфляційна складова боргу за вказаний період, виходячи з сум заборгованості становить - 30 307 грн. 82 коп. (100,4/100* 100,8/100* 102,9/100* 102,4/100* 101,9/100* 103,0/100* 103,1/100 * 105,3/100 * 110,8/100 * 114,0/100 * 102,2/100 * 100,4/100 * 99,0/100 * 99,2/100 * 102,3/100 * 98,7/100 * 102,0/100 * 100,7/100 *100,9/100* 99,6/100* 101,0/100* 103,5/100* 100,1/100* 99,8/100* 99,9/100*99,7/100*101,8/100* 102,8/100*101,8/100* 100,9/100 *101,1/100 *101,0/100 * 101,8/100*100,9/100 *101,3/100 *101,6/100 *100,2/100 * 99,9/100 * 102,0/100* 101,2/100 *30000-30000).

З урахуванням викладеного позовні вимоги у частині стягнення інфляційних нарахувань підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 533, 610, 625, 1048 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 265, 268, 273, 280, 281, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за договором позики грошових коштів та інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотки за договором позики № 2/12/2013 від 16.12.2013 р. за період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 р. включно в розмірі 23 276 грн. 71 коп., інфляційні нарахування за період з 01.07.2014 р. по 31.10.2017 р. в розмірі 30 307 грн. 82 коп. та судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., а всього суму 54 224 (п'ятдесят чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 53 коп.

У задоволенні іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, адреса проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Судове рішення складене 18.04.2018 року.

Суддя