Справа № 643/2653/17
Номер провадження 2/643/500/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 Московський районний суд м.Харкова у складі: головуючої судді Букреєвої І.А., при секретарі Саілян Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ в Харківської області ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся з заявою до старшого державного виконавця Московского відділу державної виконавчої служби м. Харкова у Харківській області ОСОБА_5 про виключення майна з постанови опису та арешту майна , а саме виключити з постанови опису й арешту майна від 06.02.2017р. в рамках виконавчого провадження № 51805384 стягнення на користь ОСОБА_4 однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 та зняти арешт , оскільки квартира придбана у шлюбі з ОСОБА_3, яка є співвласницею квартири.

Заявник ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ в Харківської області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи у його відстуність , просив врахувати надані суду заперечення за скаргою та відмовити заявнику.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995р. «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» власник відповідає за своїми зобовязаннями всім майном, на яке може бути звернене стягнення за вимогою кредитора, у тому числі часткою в спільній власності. Тому кредитор співвласника майна, що належить йому на праві спільної сумісної власності, у випадку, якщо в боржника не вистачає іншого майна, на яке можна звернути стягнення, може предявити позов про виділ із спільного майна частки цього співвласника в натурі для звернення стягнення на неї. При предявленні такого позову необхідно спочатку визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності, що належить співвласникові, до якого предявлено позов. Після визначення розміру частки, виділ частки відбувається в тому ж порядку, що і при виділі частки в праві спільної часткової власності.

Згідно ст.73 СК України щодо накладення стягнення на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Тобто, щоб звернути стягнення на частку в сумісному майні, частковому майні, державний виконавець, або кредитор повинен звернутися до суду з заявою про встановлення частки майна боржника і в подальшому необхідно виділити його в натурі, а вже потім звертати стягнення на майно, яке виділене.

Таким чином, звернення стягнення на обєкт права спільної сумісної (часткової) власності в цілому, без попереднього виділення в натурі визначеної частки, є незаконним та неправомірним, оскільки суперечить ст.73 СК України, ст.371 ЦК України та порушує право щодо володіння, користування та розпорядження майном, як обєктом права спільної власності подружжя.

Згідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження » особа яка вважає, що майно , на яке накладено арешт ,належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином , вимоги позивача, що є боржником , щодо виключення майна з акту опису та постанови про арешт не відповідають зазначеним нормам.

Вказані обставини справи , вимоги зазначених вище норм матеріального та процесуального права свідчать про те, що належним заявником у справі в частині вимог щодо виключення квартири АДРЕСА_2 з акту опису та постанови про арешт є дружина заявника - ОСОБА_3 , яка з такою заявою не зверталася.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.260, 443, 447-453 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ в Харківської області ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржено у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 27 квітня 2018 року

Суддя