РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/2378/18

12.11.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Сороки Д.В.

за участю :

секретаря судового засідання Пясковської Н.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в м. Козятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області.

Свої вимоги мотивувала тим, що з січня 2012 вона почала зустрічатися з ОСОБА_2 В квітні 2012 вона завагітніла і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3. В свідоцтві про народження батьком значиться ОСОБА_2, який добровільно визнав своє батьківство. Відразу ж після народження сина вони перестали спілкуватися, батько взагалі не приймав участі у вихованні та утриманні сина.

Станом на 31.07.2018 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина складає 50 025,29 грн. 20.07.2015 у виконкому Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, який займається вихованням та утриманням її сина ОСОБА_3. Син свого біологічного батька не пам'ятає та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. На даний час в неї інша сім'я, і вона разом зі своєю сім'єю проживає у приватному будинку, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. В їхній сім'ї склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязагі піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений можливості займатись вихованням сина, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевказані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить справу розглядати в його відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області - селищний голова Лопатюк Я.С. в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій позов підтримав та надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПКУкраїни за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданою виконавчим комітетом Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області, з якого вбачається, що батьком ОСОБА_3 є - ОСОБА_2, а матір"ю - ОСОБА_1 (а.с. 2).

20.07.2015 у виконкому Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.01.2014 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви, тобто з 20.11.2013, і до досягнення дитиною повноліття.

В добровільному порядку відповідач рішення суду не виконував, тому аліменти стягувались з нього виконавчою службою в примусовому порядку.

Станом на 31.07.2018 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина у ОСОБА_2 складає 50 025,29 грн., що підтверджується розрахунком Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 8).

Довідкою № 58 від 27.08.2018 Бродецького ЗНВК І-ІІІ ст. «Школа-дитячий садок» підтверджується, що ОСОБА_3 відвідує дошкільне відділення «Журавлик» (а.с. 3), з характеристики директора Бродецького ЗНВК І-ІІІ ст. «Школа-дитячий садок» вбачається, що ОСОБА_3 виховується матір'ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_4 (а.с. 4).

ОСОБА_2 дав згоду на усиновлення свого малолітнього сина ОСОБА_3, чоловіком його колишньої дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_4, що підтверджується заявою від 22.08.2018, посвідченою приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Кондратьєвим В.Ю. (а.с. 11).

Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

У відповідності з ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 p.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.»

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і це є підставою до позбавлення його батьківських прав.

Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності з ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки.

З висновку органу опіки та піклування Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 02-14-343 від 01.11.2018 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, ніяких відносин не підтримує, не спілкується, не цікавиться його навчанням та станом здоров'я, повністю байдужий до синових проблем, його розвитку.

Вихованням та фактичним утриманням малолітньої дитини займається позивач.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, згідно з якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина .

Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 704.80 грн.

На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст.12, 13, 200, 206, 229, 264, 265, 268, 273, ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позовну заяву задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в смт. Бродецьке Козятинського району вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 704 ( сімсот чотири) гривні 80 копійок

Повний текст рішення буде виготовлено 12.11.2018.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя

З оригіналом вірно:

Суддя Секретар

Дата документу 12.11.18