Справа № 462/9260/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Галайко Н. М.

з участю секретаря Фрейдун А. М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про демонтаж самочинної прибудови та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Львівська міська рада, Відділ опіку та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також про визнання права власності на реконструйовану квартиру,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться справа за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про демонтаж самочинної прибудови розміром 2,00х7,92 м до квартири АДРЕСА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Львівська міська рада, Відділ опіку та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 485 від 02 серпня 2013 року про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_2 та про визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 60,6 кв. м.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження за первісним позовом та про залишення зустрічного позову без розгляду. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що спірні правовідносини, які склалися між Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради та ОСОБА_2 за своєю сутністю є публічно-правовими, оскільки обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих владних повноважень, а отже даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, провадження в цивільній справі за первісним позовом підлягає закриттю, а зустрічний позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А в частині другій цієї статті вказано, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно доп.п.1,2 частини 1 статті 4КАС України адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2)публічно-правовий спір -спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи;

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом частини 4 статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Як орган місцевого самоврядування Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини 1 статті 31 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України «Про основи містобудування».

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

За положеннями частини 1, 7 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У даному випадку Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача, співвласника квартири АДРЕСА_3, демонтувати прибудову розміром 2х7,92 м на фундаменті, самочинно влаштовану на землях комунальної власності міста до вищезазначеної квартири.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов'язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб'єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

Вказаний висновок викладено в постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року у справі № 14-48цс18, від 11 квітня 2018 року у справі № 11-96апп18,від 15 травня 2018 року у справі № 11-346апп18, від 30 травня 2018 року у справі № 14-92цс18.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта владних повноважень, який звернувся до суду з позовом про демонтаж самочинно збудованого об'єкта, відповідно до наведеного вище припису закону, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно положень частини 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд повідомляє Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради про те, що розгляд її позовних вимог до ОСОБА_2, за участю третіх осіб Львівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання до вчинення дій віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Щодо зустрічного позову суд приходить висновку, що клопотання представника відповідача є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Львівська міська рада, Відділ опіку та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, слід залишити без розгляду.

Так, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись 13, 205, 208-210, 255, 256, 257 ЦПК України, суд, -

постановив:

провадження у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про демонтаж самочинної прибудови закрити у звязку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Львівська міська рада, Відділ опіку та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також про визнання права власності на реконструйовану квартиру залишити без розгляду.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно.

Суддя: