Провадження № 2/200/3315/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«05» квітня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2017 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позову вказали, що позивачам належить на праві спільної часткової власності обєкт житлової нерухомості будівля гуртожитку та нежитлові будівлі загальною площею 1094,1 кв.м., розташований по вул. Толстого, 1 у м. Дніпрі. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2014 року встановлено, що гуртожиток не належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська та не перебуває на балансі жодного комунального житлово-експлуатаційного підприємства, підпорядкованого Управлінню житлового господарства Дніпропетровської міської ради. До укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна гуртожиток належав ВАТ «Дніпротрансбуд» та використовувався для проживання його робітників у період роботи. З 02.04.2004 року місце проживання відповідача-1, а з 19.04.2007 року місце проживання відповідача-2 було зареєстроване за адресою гуртожитку у кімнаті № 26 при невідомих обставинах. Правові підстави вселення, реєстрації та проживання відповідачів у гуртожитку не відомі, відомості про видачу відповідного документу на вселення у позивачів відсутні. Договір найму зазначеної кімнати між позивачами як власниками гуртожитку та відповідачами не укладався. Відповідачі не беруть участі в утриманні гуртожитку та прибудинкової території

З урахуванням викладеного, позивачі просять суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, з кімнати № 26 гуртожитку, що розташований по вул. Толстого, 1 у м. Дніпропетровськ. Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, з кімнати № 26 гуртожитку, що розташований по вул. Толстого, 1 у м. Дніпропетровськ.

Розгляд справи призначався судом на 05.02.2018 року.

Відповідачі в судове засідання, призначене на 05.02.2018 року, не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачам строк до 19 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачам пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками будівлі гуртожитку та нежитлових будівель, що знаходяться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Толстого, буд. 1, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 03.03.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та від 15.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7

В матеріалах справи також наявна довідка про склад зареєстрованих у будинку осіб, видана головою квартального комітету № 9 Шевченківського району м. Дніпро Крук В.І. від 05.03.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є зареєстрованими за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Таким чином, аналізуючи наявні докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів, оскільки відповідачі не є членами сімї жодного з позивачів, правові підстави вселення, реєстрації та проживання відповідачів у вказаному гуртожитку невідомі, відповідних доказів суду не надано. Реєстрація та проживання відповідачів у гуртожитку за адресою м. Дніпро, вул. Толстого, 1 на даний час чинить позивачам перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним їм майном, в зв'язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку, а тому суд задовольняє позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення відповідачів із займаного ними приміщення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, з кімнати № 26 гуртожитку, що розташований по вул. Толстого, 1 у м. Дніпропетровськ.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, з кімнати № 26 гуртожитку, що розташований по вул. Толстого, 1 у м. Дніпропетровськ.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску