08.11.2018 637/944/18

РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2018 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді- Тордія Е.Н. секретар судового засідання - Сергієнко В.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу №637/944/18 (2-о/637/48/18) за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області про встановлення факту належності заповіту та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

участь у справі приймала: представник заявника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаною заявою.

У судовому засіданні представник заявника, яка діє на підставі довіреності, просила суд заяву задовольнити. В обґрунтування вимог зазначила, що 24 жовтня 2010 року, померла тітка заявника - ОСОБА_3, Тітка була людиною похилого віку, родини не мала , тому вона забрала її до себе, та мешкали разом в з нею в будинку № 10, розташованому по вул.Степовій в с.Великі Хутори Шевченківського району Харківської області. Заявник доглядала за нею, вони вели спільне господарство, будинок тітки вона підтримувала в належному стані. Після смерті тітки вона здійснила її поховання, та отримала її особисті речі. Окрім того користувалася будинком, городом, садом, вважала, що вона отримала спадщину.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5.40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великохутірської сільської ради Шевченківсього району Харківської області, майнового паю СТОВ «Червоний Партизан» (про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). За життя ОСОБА_3 зробила заповіт на імя заявника, який посвідчено секретарем Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області. У 2017 році заявник дізналася від працівників сільської ради про наявність заповіту та отримала його дублікат. При підготовці документів для подачі до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, було встановлено, що в заповіті посвідченому на імя заявника не вірно зазначено її прізвище - ОСОБА_4, тоді як вірно - ОСОБА_1 ,що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва. В адміністративному порядку зробити виправлення як зясувалось також неможливо. Звернувшись до нотаріальної контори за отриманням спадщини їй було відмовлено, через пропуск строку прийняття спадщини, тому заявнику запропоновано звернутися до суду за визнанням її права.

Враховуючи той факт, що заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки ОСОБА_3, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявляла про відмову від спадщини, вона змушена звернутися до суду з даною заявою про встанолення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту, що заповіт складений ОСОБА_3 від 13 червня 2000 року на імя ОСОБА_5 стосується саме її ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлення даних фактів необхідно заявнику для оформлення прав на спадкове майно.

Представник заінтересованої особи: Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання не зявився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.

Суд, вислухавши представника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З свідоцтва про народження (серія ІV ВЛ № 454562 виданого , Великохутірською сільською радою Шевченківскього району Хакрівської обалсті 15 лютого 1989 року) вбачається, що (мовою документа) 25 ноября 1934 года народилася ОСОБА_6, її батьками відповідно вказані: ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Свідоцтвом про народження (серія І-ВЛ № 343268 виданим в с.Великі Хутори Шевченківського району Харківської області 28 лютого 1976 року) засвідчено той факт, що 2 листопада 1926 року народилася тітка заявника (мовою документа) ОСОБА_9, батьками відповідно вказані: ОСОБА_7, ОСОБА_8.

З свідоцтва про одруження (серія ЯС № 505202 виданого Н-Бурлучанский сель ЗАГС с.Н-Бурлук В-Бурлуцкого района Харьковской области від 29 червня 1949 року) (мовою документа) вбачається, що тітка заявника одружилася та набула прізвища Верба.

Відповідно до свідоцтва про народження (серія І-СН № 435269, (надалі мовою документу) виданого Зирянский п/с Верхнеколымского райЗАГСА від 29 липня 1980 року) заявник по справі народилася 25 листопада 1962 року її прізвище вказане - ОСОБА_10, батьками заявника відповідно вказані: ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Згідно свідоцтва про смерть (серія 1-ВЛ № 272392, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківскього раойну Хакрівської області від 25 жовтня 2010 року) ОСОБА_3, померла 24 жовтня 2010 року,

13 червня 2000 року ОСОБА_3 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету В-Хутірської сільської ради народних депутатів Шевченківського району Харківської області, згідно якого зробила таке заповідальне розпорядження: - все майно, яке на день її смерті буде їй належним, в чому б воно не виражалось і де б воно не знаходилось, вона заповідає ОСОБА_4.

При підготовці документів для подачі до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, було встановлено, що в заповіті посвідченому на імя заявника не вірно зазначено, прізвище спадкоємця що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва.

Зазначені вище данні відображені також у паспорті громадянина України (серія МК № 455 846, виданого Шевченківським РВ УМВС України в Харківській області 28 лютого 1997 року), де зазначено, що ОСОБА_1, народилася 25 листопада 1962 року в с.Зирянка Верхнєколимського району Якутської області та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданої 25 березня 1998 року вбачається, що ОСОБА_1, одержала реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Довідки видані Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області ( а.с. 16, 44 ), а також акту обстеження житла від 28 серпня 2018 року ( а.с.45), депутатом ОСОБА_13 разом з свідками (сусідами) Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області засвідчують, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, була зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але в звязку з похилим віком та хворобою з грудня 2004 року до дня своєї смерті 24 жовтня 2010 року, фактично проживала у племінниці ОСОБА_1 в с.Великі Хутори Шевченківського району Харківської області по вул.Степовій, 10, яка доглядала за своєю рідною тіткою, а потім поховала її.

Відповідно до повідомлення Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що за зверненням заявника (представника) їй було роз'яснено, що нею було пропущено строк на прийняття спадщини, який встановлено статтею 1270 Цивільного кодексу України, не доведено факт прийняття спадщини, (факт проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та розбіжність прізвища заявника в заповіті), та роз'яснено право на звернення до суду з метою вирішення даного питання.

З Витягів зі Спадкового реєстру за №53119293 та №53119338 сформованих та виданих 29 серпня 2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлої 24 жовтня 2010 року, спадкові справи не заводилися, але залишено заповіт від її імені, який є чинним та посвідчений 13 червня 2000 року Великохутірською сільською радою Шевченківскього району Харківської області. Також зазначено, що видано дублікат заповіту (видано на заповіт №45963812, номер успадковому реєстрі: 60585789 ).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили, що добре знають заявника ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3, остання померла восени 2010 році. ОСОБА_3 доводиться заявникові рідною тіткою, оскільки вони є їх односельцями, сусідами, підтвердили той факт, що ОСОБА_3 певний час мешкала сама, племінниця приходила до неї дуже часто, а з 2004 - 2005 роках, так як мала похилий вік, часто хворіла та потребувала стороннього догляду, переїхала жити до племінниці. Жила вона у неї до дня смерті, вони разом вели спільне господарство, ОСОБА_1 здійснювала необхідний догляд за будинком та присадибою тітки та здійснила поховання спадкодавця.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1, п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову (зави) відповідачем (заінтересованими особами).

Враховуючи надані до суду докази, відповідно до вищевказаних документів, також на підставі пояснень представника заявника, свідків, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є племінницею ОСОБА_3, померлої 24 жовтня 2010 року, та вважає доведений той факт, що на час відкриття спадщини вони мещкали разом, за адресою: Харківська область Шевченківський район с.Великі Хутори вул.Степова, 10. Також судом встановлено, що заповіт складений ОСОБА_3 від 13 червня 2000 року на імя ОСОБА_4 стосується ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оцінівши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правовоу оцінку суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог, викладених в заяві ,оскільки вказані обставини за результатами судового розгляду підтверджено належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 200, 206, 259, 293, 315 ЦПК України, ст. 15,16 1268 Цивільного кодексу України п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595,пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» , суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області про встановлення факту належності заповіту та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт того, що заповіт складений ОСОБА_3 від 13 червня 2000 року на імя ОСОБА_4 стосується ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 24 жовтня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ