Номер провадження: 22-ц/785/4014/18
Номер справи місцевого суду: 2-332/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 в перегляді заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2011 року у звязку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовомПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», в особі другої Одеської філії (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту було задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 296, 63 доларів США та пеню у розмірі 13 475, 72 грн. В рахунок погашення зазначеної вище заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, вирішено питання про розподілення між сторонами судових витрат.

12 липня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, в якій просив рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 92 963, 63 доларів США та пені в розмірі 13 475, 72 грн. відмовити повністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2014 року, залишеного без змін рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 06.06.2017 року, договір поруки, укладений 27.06.2008 року укладений між Поляковим М.С. та ВАТ АБ «Укргазбанк» в якості забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору № 100 від 27.06.2008 року, визнано недійсним.

Посилаючись на те, що обставини щодо недійсності договору поруки від 27.06.2008 року існували на час розгляду справи в 2011 році, так як ОСОБА_3 не підписував вказаний договір поруки, однак про нововиявлені обставини йому стало відомо після набрання рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва законної сили, тобто 06.06.2017 року.

Зазначені обставини є істотними, і такими, що суттєво впливають на висновок суду про його права та обовязки, як поручителя за кредитним договором.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами у справі №2-332/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.11).

Разом з тим, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 2017 року скасовано, передано питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.60-62).

Однак, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 року в заяві ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27 січня 2011 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, як було вказано вище, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2011 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як поручителя, було стягнуто в солідарному порядку суму боргу за договором кредиту. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили 20.12.2011 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області.

На підставі вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження та було звернено стягнення на належне відповідачу ОСОБА_4 нерухоме майно, а кошти від реалізації майна в сумі 251 340,83 грн., перераховано на користь кредитора ПАТ «Укргазбанк».

Разом з тим, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.04.2014 року позов ОСОБА_3 було задоволено та договір поруки від 27.06.2008 року визнано недійсним з тих підстав, що ОСОБА_3 не підписував договір поруки. Рішення суду набрало законної сили 06.06.2017р., на підставі ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 06.06.2017 року.

Таким чином, звертаючись до суду за даною заявою, ОСОБА_3 посилався на відсутність у нього волевиявлення на укладання договору поруки, що є істотною для справи обставиною, яка не була встановлена судом при ухваленні заочного рішення про стягнення суми боргу, та не була і не могла бути відома особі, яка звернулася із заявою, а саме ОСОБА_3 При перегляді заочного рішення судом першої інстанції, а також при перегляді судового рішення в апеляційному та касаційному порядках, нові докази в тому числі і шляхом призначення експертизи не приймаються, а оцінка надається саме тим обставинам які вже були встановлені судом.

Проте, у відповідності до п.1 ч.2 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів ч.1 цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана:

- з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Згідно до ч. 3п.1 ч.2 ст. 423 та п.1 ч.2 сит. 424 ст. 424 ЦПК України, строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Аналогічне застереження містила стаття 362 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час звернення заявника до суду, тобто до 15.12.2017 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2011 року у справі за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 20.12.2011 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області, про зо зазначено в заяві ОСОБА_3 (а.с.2).

Разом з тим, ОСОБА_3 звернувся із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яке набрало законної сили, тільки 17.07.2017 року, тобто через пять з половиною років.

Враховуючи те, що строк встановлений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, є присічним і не може бути поновлений, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що заява ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

З таким висновком повністю погоджується колегія суддів, оскільки він повністю відповідає вимогам, встановленим п.1 ч.2 ст. 423, п.1, ч.2 та ч. 3 ст. 424 ЦПК України.

З цих підстав доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про незаконність оскаржуваної ухвали суду, з посиланням на Верховенство права, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, так як строк оскарження судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами категорично встановлений вищевказаними нормами процесуального права і не дає права суду відступати від вказаних норм.

Також безпідставними є посилання заявника ОСОБА_3 на попередню ухвалу апеляційного суду Одеської області від21 вересня 2017 року (а.с.60-62), оскільки вказана ухвала вмотивована тільки тим, що заява ОСОБА_3 була подана протягом місяця після набрання судовим рішенням законної сили, тобто в межах строку, передбаченого ч.1 ст. 362 ЦПК України, в редакції, яка була чинною до 15.12.2017 року.

Однак, суд апеляційної інстанції не висказав своєї думки стосовно того, що з моменту набрання законної сили оскаржуваним рішенням суду (20.12.2011 року) пройшло більше трьох років, що у відповідності до ч. 1 ст. 362 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час звернення заявника до суду, тобто до 15.12.2017 року, суд зобовязаний відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Крім того, незрозумілим є висновок суду апеляційної інстанції, який ним здійснений у вищевказаній ухвалі від 21.09.2017 року, про те, що звертаючись 12.07.2017 року до суду із заявою про перегляд судового рішення, заявник не пропустив місячний строк для звернення, враховуючи, що нововиявлені обставини були встановлені 06.06.2017 року.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задовольнити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 23.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2