Ухвала

Іменем України

19 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 752/7198/16-ц

провадження №61-16797ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2, з 20 тис. грн щомісячно на двох дітей, визначених рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року, до 1 800 грн щомісячно, по 900 грн на кожну дитину.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року залишено без змін.

У квітні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки попередня касаційна скарга була подана у встановлений законом строк 5 грудня 2017 року, проте знаходилась у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ та передана на розгляд до Верховного Суду, який ухвалою

від 27 грудня 2017 року залишив касаційну скаргу без руху, та надав строк для усунення недоліків, а ухвалою від 05 лютого 2018 року визнав касаційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернув особі, яка подала касаційну скаргу. При цьому перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно з частиною другою статті 325 ЦПК України 2004 року у разі пропущення строку на касаційне оскарження з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

У касаційній скарзі заявник просить рішення першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції скасувати та ухвалити рішення, яким позов його до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові ОСОБА_1, з висновками якого погодився й апеляційний суд, належним чином визначившись з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до правильного висновкупро відмову у зменшенні розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено та не надано доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального стану.

У частині першій статті 192 СК Українипередбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судом роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги про те, що до суду першої інстанції були надані докази на підтвердження погіршення матеріального та сімейного стану позивача, а також зазначено обставини, які, на його думку, мають істотне значення та унеможливлюють сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі, не спростовують висновків судів по суті вирішеного спору, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує й те, що вказаний позов пред'явлено через два місяці після ухвалення рішення про стягнення аліментів і доказів, що саме за ці два місяці суттєво погіршився у позивача матеріальний чи сімейний стан, він не надав. Зазначений позов по суті пред'явлений для спростування висновків, викладених у рішенні суду від 08 лютого 2016 року.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись статтями 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк