АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1715/18Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2016 року, ухваленого під головуванням судді Степаненка О.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 00-134/08, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 230 000 гривень на задоволення споживчих потреб, зі сплатою 18,5 % річних, з кінцевим строком повернення 19 червня 2017 троку.

На підставі письмової заяви позичальника від 20 червня 2008 року ним було отримано окремий транш кредитної лінії на суму 120 000 гривень.

Позичальник в добровільному порядку не виконував умови кредитного договору, зокрема вчасно не здійснював повернення заборгованості по кредиту та процентам за його використання в обумовлені Кредитним договором строки.

Внаслідок такого порушення у відповідача утворилася прострочена заборгованість за Кредитним договором і Банк був змушений звернутися з позовом до суду про дострокове виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору та стягнення суми боргу по кредиту в повному обсязі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 були задоволені в повному обсязі та з відповідача стягнуто суму боргу, розраховану станом на 20 листопада 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції було частково змінене.

Оскільки рішенням суду кредитний договір не був розірваний, кредитні відносини між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 продовжують існувати, у відповідності до п. 7.4. кредитного договору, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідачем не було погашено кредитну заборгованість, згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2015 року.

Згідно п. 3.3.4. кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця за місяцем користування кредитними коштами та в день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1. та/або п. 1.7. цього договору, також в день дострокового погашення заборгованості по кредитній лінії, в тому числі з порушенням умов виконання цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору - з врахуванням п.4.1. цього Договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.1. цього договору (18,5% річних), на рахунок № 59.980.

Згідно абзацу 3 пункту 3.3.4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією Позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.12 Кредитного договору (19,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Крім того, згідно п. 5.3. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язався сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 00-134/08 від 20 червня 2008 року заборгованість за період з 21 листопада 2013 року по 13 травня 2016 року включно становить:

- заборгованість по процентах поточна 707 гривень 36 копійок;

- заборгованість по процентах прострочена 47884 гривень 10 копійок;

- заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 39285 гривень 13 копійок;

- заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 24270 гривень 06 копійок,

а всього -112 146 гривень 65 копійок.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2016 року позов задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 00 -134/08 від 20 червня 2008 в сумі 112146 гривень 65 копійок та 1378 гривень, а всього 113524 гривень 65 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 28282 гривні. Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що про час та місце розгляду справи він належним чином повідомлений не був, а тому суд не міг ухвалити у даній справі заочне рішення з тих підстав, що відповідач, який нібито був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, повторно у засідання не зявився.

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Тому, суд повинен був стягнути з відповідача на користь позивача за період часу з 13 лютого 2015 року по 21 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором в розмірі виходячи із встановленого за вказаний період часу індексу інфляції, що дорівнює 21570 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 6812 гривень, а всього 28282 гривні.

У відзиві ПАТ АБ «Укргазбанк» заперечило проти задоволення поданої апеляційної скарги, зазначаючи, що відповідач був обізнаний з оскаржуваним судовим рішенням, а тому заяву про перегляд заочного рішення подав з пропуском строків встановлених ст..284 ЦПК України, а закінчення строку дії договору не припиняє зобовязання по договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що наявність рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, не припинило між сторонами кредитних відносин, оскільки договір між сторонами не був розірваний.

Однак з такими висновками погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 00-134/08, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді не відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 230 000 гривень на задоволення споживчих потреб, зі сплатою 18,5 % річних, з кінцевим строком повернення 19 червня 2017 троку. ( а.с.4-7)

На підставі письмової заяви позичальника від 20 червня 2008 року ним було отримано окремий транш кредитної лінії на суму 120 000 гривень. (а.с. 8)

Згідно пункту 3.3.4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією Позичальник зобов'язався сплачувати проценти з користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.12 Кредитного договору (19,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно п. 5.3. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

В порушення умов договору відповідачем ОСОБА_3 не виконане зобов'язання по поверненню кредиту та сплати процентів.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2014 року (справа № 711/340/14) стягнуто з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 00-134/08 від 20 червня 2008 року, а саме заборгованість по кредиту строкова - 91550 гривень; заборгованість по кредиту прострочена 12080 гривень 33 копійки; заборгованість по процентах прострочена - 7978 гривень 85 копійок; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 991 гривня 42 копійки; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 1697 гривень, а всього 114297 гривень 60 копійок,

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь АБ «Укргазбанк» штраф за порушення умов договору іпотеки № ДІ-00-134/08 від 20 червня 2008 року в сумі 16950 гривень ( а.с.17-19).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 (справа № 22- ц/793/138/15) рішення суду першої інстанції було частково змінене, в частині визначення розміру та стягнення суми пені за прострочення сплати процентів за кредитним договором та в частині розподілу судових витрат.

Зменшено стягнуту з ОСОБА_3 суму пені за прострочення сплати процентів за кредитним договором з 1697 гривень до 1501 гривні 84 копійки.

При цьому як суд першої інстанції так і апеляційний суд, виходили з права банку, передбаченого частиною 2 статті 1050 ЦК України, дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом.

У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Отже пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, задоволену судом, тобто стягнення як простроченої, так і поточної заборгованості (залишку за кредитом), строк повернення якого не наступив, кредитор тим самим змінив договірні правовідносини, зокрема, кінцевий строк виконання зобов'язання з повернення кредиту.

Зміна кредитором кінцевого строку виконання зобов'язання з повернення кредиту зумовила зміну кредитних правовідносин у частині зобов'язання позичальника зі сплати щомісячних платежів з погашення кредиту та в частині сплати відсотків за користування ним.

Припинення обов'язку позичальника з подальшої оплати щомісячних платежів з погашення кредиту після прийняття судом рішення про дострокове стягнення кредиту зумовлює припинення права кредитора на продовження нарахування і стягнення відсотків за кредитом, що вже стягнуто судом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вказане суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 він мав право нараховувати передбачені договором проценти.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів є безпідставними.

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано.

Враховуючи те, що після предявлення позову до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, а кредит стягнутий в повному обсязі, відсутня така обовязкова вимога для стягнення пені як порушення зобовязання.

Не підлягає стягненню сума розрахована та визнана відповідачем у відповідності до статті 625 ЦК України, оскільки підстави стягнення боргу (підстави позовних вимог), вказані позивачем в позовній заяві, є іншими, а згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», викладені у відзиві, є необґрунтованими по наступним підставам.

Статтею 284 ЦПК України дійсно встановлений строк подання заяви про перегляд заочного рішення, однак вирішення питання та застосування наслідків пропуску (не пропуску) даного строку, відноситься до компетенції суду який розглядає вказану заяву (ст..ст.126,127 ЦПК України)

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вказане питання не вирішував, а розглянув подану заяву про перегляд заочного рішення суду по суті, і ухвалою від 31 серпня 2018 року, у її задоволенні відмовив, а відтак у ОСОБА_3 виникло право оскарження заочного рішення в порядку та строки визначені частиною 4 статті 287 ЦПК України згідно якої у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Подавши апеляційну скаргу 1 жовтня 2018 року, ОСОБА_3, встановлений статтею 354 ЦПК України, тридцяти денний строк на подачу апеляційної скарги, дотримався, а відтак його апеляційна скарга підлягає обовязковому розгляду, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і забезпечує апелянту доступ до правосуддя.

Відсутнє також і порушення такого принципу верховенства права як юридична визначеність, оскільки апелянтом подана апеляційна скарга в порядку та строки передбачені нормами ЦПК України, а метою є не перегляд остаточного рішення, яке не проходило стадію апеляції та касації, а виправлення допущеної судової помилки, яка дійсно, виходячи з мотивів вказаних вище, має місце.

За таких обставин, апеляційний суд, приходить до висновку, про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2419 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 8 листопада 2018 року.

Судді