Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"10" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сіренко Д.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: усунути перешкоди у здійсненні його права власності, шляхом прийняття рішення, яким вселити його в квартиру АДРЕСА_2; судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить ? частка квартири АДРЕСА_2. Власник іншої частини квартири відсутній, так як ОСОБА_3 до цього часу не оформив на себе спадщину, тобто фактичний власник іншої ? частки квартири, як йому відомо, його померлі приблизно років п'ять назад батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Тобто, як йому відомо, на сьогоднішній день спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності в рівних частинах йому і особі, яка померла. Квартира складається з трьох житлових кімнат, має загальну площу 57,1 кв.м., житлову площу 41,1 кв.м. На жаль, у нього з відповідачем склались неприязні стосунки, так як останній зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Відповідач в квартирі зареєстрований та проживає і повинен за себе сплачувати всі комунальні послуги та інші послуги, так як він мешкає в іншому АДРЕСА_1. Приблизно один раз на три-чотири місяці він навідується до цієї спірної квартири, але останній раз в березні 2017 року не змін туди попасти, так як відповідач поміняв на вхідних дверях квартири дверні замки, від яких у нього немає ключів, так як відповідач їх не надав, що створює для нього непереборні перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням зі сторони відповідача. Як йому стало відомо від сусідів, відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, пускає в квартиру незнайомих людей, намагається здавати квартиру в найм без його згоди, що з його сторони є порушенням його законних прав. Добровільно його пустити в квартиру, виділити та визначити з ним порядок користування кімнатами відповідач відмовляється, а за тим через такі його неправомірні дії він не має можливості користуватися своєю власністю. Останній раз 18 серпня 2017 року приїхавши в м. Київ, він прийшов до квартири разом з управительницею будинку Житлово-будівельного кооперативу, який має назву «Молодіжний-1», адреса розташування: АДРЕСА_2, громадянкою ОСОБА_6, але відповідач зачинився і його не впустив, що спонукало його за телефоном «101» викликати поліцію, які приїхавши, повідомили, що нічого зробити не можуть порекомендувавши звернутись з відповідною заявою до суду. Таким чином, він не втрачав інтерес до спірної квартири, проте не проживав там для уникнення сварок, бійок, які могли виникнути між ним та відповідачем, але через неправомірні дії відповідача він не має можливості користуватися своєю власністю. В теперішній час він має намір повернутись у спірну квартиру для постійного проживання, але відповідач своїми діями перешкоджає його вселенню, а саме не впускає його до спірного житлового приміщення, змінив замки, не надає ключі від вхідних дверей квартири. Таким чином, у нього виникла необхідність звернення до суду з проханням про вселення до спірної квартири, власником ? частини якої він є.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Пояснив суду, що спірна квартира належала родичам відповідача, які померли та з якими позивач мав гарні відносини. Позивач є власником ? частини спірної квартири на підставі договору дарування. Відповідач, наскільки їм відомо, свою частку квартири не оформив на власне ім'я. З відповідачем у позивача були неприязні стосунки, він веде аморальний спосіб життя. З серпня 2017 року позивач не може потрапити до спірної квартири. Зазначив, що 18 серпня 2017 року він був свідком подій, коли позивач не зміг потрапити до квартири, замки у вхідних дверях були змінені. Вони викликали голову кооперативу та поліцію, проте останні відмовилися складати будь-які акти.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, який, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить ? частина квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування ? частки квартири від 16 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з

порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Як встановлено судом, позивач, володіючи на праві приватної власності ? частиною спірної квартири, у вказаній квартирі проживати не має змоги, оскільки, внаслідок неприязних стосунків, які склалися між ним та відповідачем, останній не надає позивачу доступу до квартири, що призводить до порушення права володіння та користування частиною квартири, яка належить позивачу, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги про вселення до спірної квартири є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази

не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника частини житлового приміщення, в даному випадку шляхом вселення до квартири АДРЕСА_2.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень, який був сплачений позивачем за подання до суду даного позову .

Враховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 319, 391 Цивільного кодексу України, ст. 9 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 280-283, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) про вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійснені права власності ОСОБА_2 шляхом вселення його в квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя: