КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4288/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року, постановлену у складі судді Плахотнюк К.Г. у справі за заявою представника позивача - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до судуіз заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача судових витрат позивача на правову допомогу у розмірі 6000 грн., на листування 28,68 грн., а всього 6028, 68 грн.

Посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у розмірі ? частки із всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 13 червня 2018 року і до повноліття дитини, а бо ж зміни матеріального стану сторін, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судового збору в розмірі 704, 80 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та винести нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу та листування у справі на користь ОСОБА_1 у розмірі 6028,68 грн.

Посилається на те, що під час ухвалення судом рішення не було враховано витрати позивача на правову допомогу у розмірі 6000 грн. та витрати на листування у розмірі 28,68 грн. До позовної заяви представником позивача надавались документи, що підтверджують розмір понесених витрат з розглядом справи, проте, суд формально розглянув питання щодо ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до судуіз заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача судових витрат позивача на правову допомогу у розмірі 6000 грн., на листування 28,68 грн., а всього 6028, 68 грн.

Посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у розмірі ? частки із всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 13 червня 2018 року і до повноліття дитини, а бо ж зміни матеріального стану сторін, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута судового збору в розмірі 704, 80 грн., проте не вирішено питання щодо витрат на правому допомогу та листування.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги про стягнення судових витрат у розмірі 6 028,68 грн. необґрунтовані та не доведені. Тобто, заявником не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів- задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки із всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 13 червня 2018 року і до його повноліття, а бо ж зміни матеріального стану сторін, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Проте,судові витрати на правову допомогу рішенням суду не стягнуто, а тому, на думку представника позивача,це є підставою для винесення судом додаткового рішення, яким необхідно стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000, 00 грн. та на листування 28,68 грн., а всього 6028, 68 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з вказаним позовом до суду позивачка ОСОБА_1 заявила вимогу про покладення судових витрат на відповідача. До позову було долучено копію договору про надання правової допомоги від 09.06.2018 року, копію ордеру серія КС № 417167, копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу з відміткою про фактичну оплату послуг в сумі 3000, 00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та розрахунок попередньо визначених (орієнтованих) судових витрат на суму 6 030, 00 грн. (а.с. 11-15).

29 серпня 2018 року представник позивача звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додатково додала копії квитанцій до прибуткового касового ордеру № 2 від 11.06.2018 року та № 3 від 29.08.2018 року на суму 3000 грн. кожна.

Оригінали вказаних квитанцій до прибуткового касового ордеру оглянуто апеляційним судом в судовому засіданні.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неспівмірність та недоведеність заявлених представником позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Проте, суд не звернув увагу, що у справі ухвалено заочне рішення, тобто, відповідач не був присутній у судовому засіданні, а відповідно до положень ч.5 ст.137 ЦПК України суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами лише за клопотанням іншої сторони. Заяви відповідача ОСОБА_3 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав робити висновок про неспівмірність витрат на правову допомогу без відповідної заяви відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що справу розглянуто без участі сторін, повний текст заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року представник позивача ОСОБА_2 отримала 28.08.2018 року та вже наступного дня - 29.08.2018 року звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу.

Враховуючи вихідні та святкові дні, які слідували за днем ухвалення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2018 року та те, що розгляд справи проведено без участі сторін, представником позивача дотримано п'ятиденний строк на подачу доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України.

Оскільки у даному випадку ухвалення додаткового рішення не відноситься до повноважень апеляційного суду, передбачених ст.374 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.