КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/998/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року,

встановив:

у грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо блокування її карткового рахунку та зобов'язати відновити видаткові операції, посилаючись на те, що з вересня 2016 року відповідач неправомірно обмежив доступ до грошових коштів, які знаходяться на її рахунку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 13 січня 2016 між нею та відповідачем було укладено угоду №SAMDNWFC0 про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1. З вересня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» припинив можливість зняття власних коштів з рахунку, здійснення безготівкових платежів, чим порушив свої зобов'язання по обслуговуванню карткового рахунку. Зазначала, що на момент блокування карткового рахунку на ньому було розміщено грошові кошти в розмірі 18 991 грн. 73 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 1066, 1074 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом, ОСОБА_3 на підтвердження заявлених вимог було надано копію її заяви адресовану відповідачу від 26 серпня 2017 року. З вказаної копії вбачається, що позивач звернулась до відповідача із вимогою про закриття її карткового рахунку та перерахунку залишку коштів на інших рахунок, відкритий в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Разом з тим, доказів на підтвердження укладення між нею та відповідачем зазначеної угоди та відкриття карткового рахунку, позивачем до суду надано не було, що позбавляє суд можливості встановити наявність договірних відносин між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», а також правомірність дій банку. До суду апеляційної інстанції зазначених доказів позивачем також надано не було.

Крім того, доказів на підтвердження блокування коштів позивача, а також взагалі їх наявності на картковому рахунку ОСОБА_3 до суду надано не було.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що нею на підтвердження своїх вимог було подано заяву про закриття карткового рахунку, а також копію рекомендованого повідомлення з підтвердження отримання банком вказаної заяви, що вона вважає беззаперечним доказом належності їй вказаного карткового рахунку та порушення банком її прав.

Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за відсутності в матеріалах справи Угоди про відкриття карткового рахунку неможливо перевірити її умови, зокрема порядок закриття карткового рахунку, а також встановити наявність порушень з боку відповідача.

Доводи апелянта про відсутність необхідності підтверджувати належність їй карткового рахунку та посилання на обов'язок відповідача надати заперечення проти позову та пояснення з приводу блокування рахунку є безпідставними, оскільки положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Неспроможними є і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що строк блокування грошових коштів на рахунку не може перевищувати 30 робочих днів, оскільки позивачем не було доведено відкриття такого рахунку та умов його обслуговування.

Також слід зазначити, що при зверненні до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_3 було надано неналежної якості копію виписки про наявність грошових коштів на рахунку позивача станом на 23 січня 2017 року, що суперечить доводам позовної заяви про припинення банком можливості отримання виписок по рахунку з вересня 2016 року.

Інших доказів наявності між сторонами договірних правовідносин та порушення відповідачем споживчих прав позивача до суду надано не було.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, рішення було ухвалено судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді