ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 639/2014/18-ц

провадження № 22ц/818/1717/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року в складі судді Баркової Н.В.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що 29 листопада 2017 року в м. Харкові по проспекту Л.Малої ОСОБА_2, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_2, при виїзді з двору будинку № 22 не надав переваги в русі її автомобілю KІА PICANTO, державний номер НОМЕР_1, та скоїв з ним зіткнення.

На підставі дорожньо-транспортної пригоди правоохоронними органами складено протокол щодо ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення та передано матеріали справи до суду.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00 грн.

Зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень. Матеріальний збиток складає 32 375,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № ФЛВ00000217 від 03 лютого 2018 року.

Вказала, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», вона звернулася із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.

19 грудня 2017 року ОСОБА_2 компенсував їй суму франшизи у розмірі 2000,00 грн.

03 січня 2018 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатила їй 16 359,28 грн., а 03 вересня 2018 року - 3671,85 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 10 343,87 грн.

Зазначила, що з метою досудового врегулювання спору вона звернулася до відповідача з проханням добровільно відшкодувати їй вказану різницю, однак він категорично відмовляється її відшкодовувати.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 343,87 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням); судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 10 343,87 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що акт виконаних робіт № ФЛВ00000217 від 03 лютого 2018 року складено без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля; що оскільки він застрахував свою цивільно-правову відповідальність, він є неналежним відповідачем по даній справі.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що різницю між фактичним розміром шкоди, спричиненої майну позивача, яка не перевищує ліміту відповідальності, та страховою виплатою в розмірі 10 353, 87 грн. повинен сплатити відповідач.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 листопада 2017 року близько 16 : 25 по проспекту Л.Малої в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій винним визнано ОСОБА_2

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю KІА PICANTO, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, власником якого є ОСОБА_1, завдано механічні пошкодження.

Матеріали справи свідчать про те, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

05 грудня 2017 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» проведено огляд пошкодженого автомобіля KІА PICANTO, та складено акт огляду з переліком пошкоджень за підписом ОСОБА_1, на підставі якого вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 29 332,20 грн.

Із розрахунку вартості матеріального збитку № 85-D/37/7 від 18 грудня 2017 року вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу становив 60,10% тільки на деталі, які підлягають заміні, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням зносу становила 22 031,13 грн. (з ПДВ). При цьому зазначено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до податку на додану вартість, тому суму матеріального збитку прийнято в розмірі 16 359,28 грн. без врахування ПДВ.

Також, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» прийнято рішення щодо доплати ОСОБА_1 вартості ПДВ у розмірі 3671,85 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 отримала від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 03 січня 2018 року - 16 359,28 грн., 03 вересня 2018 року - 3671,85 грн. та від ОСОБА_2 19 грудня 2017 року - 2000,00 грн., а всього, отримала 22 031, 13 грн. - суму вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу автомобіля.

Проте, із акту виконаних робіт № ФЛВ00000217 від 03 лютого 2018 року вбачається, що вона витратила на ремонт автомобіля - 32375,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Матеріали справи свідчать про те, що ліміт відповідальності за полісом у ОСОБА_2 складає 100 000,00 грн. Страховою компанією сплачено ОСОБА_1 22 031, 13 грн. - суму вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу автомобіля. Різниця, яку просила ОСОБА_1, складає 10 343,87 грн. з урахуванням ПДВ, що не перевищує ліміту відповідальності.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Аналізуючи наведене, судова колегія зазначає, що у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у зв'язку з настанням страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди) виник обов'язок відшкодувати позивачу майнову шкоду у межах ліміту відповідальності.

Таким чином, ухвалюючи рішення та стягуючи майнову шкоду у межах ліміту відповідальності з ОСОБА_2, суд першої інстанції, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Оскільки рішення суду відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що ухвалене судове рішення не відповідає вимогам та обставинам справи, тому підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги вирішено відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 1057, 21 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1057, 21 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.