ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м.Суми

Справа №2-3167/2010

Номер провадження 22-ц/788/1754/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

сторони:

позивач - Публічний акціонерний банк «Всеукраїнський ОСОБА_1»,

відповідач ОСОБА_2 Хадишат Азітовна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 Хадишат Азітовни

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2010 року, ухвалене у складі судді Кущенка М.Ф. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

06 вересня 2010 року Публічний акціонерний банк «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 Хадишат Азітовни про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2010 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банком надано відповідачу кредит в сумі 50 000 доларів США на поточні потреби, зі сплатою процентів в розмірі 14% річних за час фактичного користування кредитом, строком до 29 вересня 2015 року. Оскільки, ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, утворилась заборгованість в сумі 34 583,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 28 липня 2010 року становить 273 006 грн. 78 коп. по тілу кредиту, 7800,43 доларів США, що еквівалентно 61 578 грн. 15 коп. по процентам та пеня в розмірі 20 859 грн. 95 коп., яку ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2010 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 355 444 грн. 88 коп. заборгованості по кредиту. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. У своїх доводах вказує на те, що в звязку з направленням їй листа-претензії позивачем фактично змінено строк виконання зобовязання, а тому відсутні правові підстави для нарахування передбачених договором процентів. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості з моменту укладення кредитного договору, розрахунок пені, з зазначенням періоду і порядку її обрахування.

Сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але своїм правом участі у судовому засіданні не скористались.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а тому права позивача порушені та підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла станом на 31 серпня 2010 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_1, правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договорі №25 (а. с. 7-9), відповідно до умов якого відповідачу було надано для придбання нерухомості кредит в сумі 50 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14% річних. Строк кредитування до 29 жовтня 2015 року.

Сторони погодили, що повернення кредиту буде здійснюватись у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок щомісячно не пізніше 29-го числа поточного місяця, починаючи з 29 жовтня 2005 року і до 29 жовтня 2015 року включно, в сумі 417 доларів США.

У разі несвоєчасного повернення кредиту та/або процентів кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій (п. п. 3.2.3 договору).

09 грудня 2008 року СФ ВАТ ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_2 було надіслано лист-претензію, в якому повідомлено про наявність станом на 09 грудня 2008 року простроченої кредитної заборгованості в сумі 847,41 доларів США, з яких за процентами в сумі 417,08 доларів США; по тілу кредиту в сумі 430,23 доларів США та 41 грн. 88 коп. неустойки (а. с. 13). Вказано, що наявну прострочену заборгованість необхідно погасити до 19 грудня 2008 року, а в разі невиконання даної вимоги у визначений строк, банк буде змушений стягнути суму боргу в судовому порядку.

Згідно розрахунку заборгованості, в звязку з невиконанням взятих на себе зобовязань за кредитним договором, станом на 31 серпня 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором, на загальну суму 42 383, 64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 липня 2010 року еквівалентно 334 584 грн. 93 коп., з яких 34 583,21 доларів США по тілу кредиту; 7 800,43 доларів США по процентам за користування кредитом та заборгованість за пенею в сумі 20 859 грн. 95 коп. (а. с. 6). Доказів погашення боргу відповідачем суду надано не було.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того, частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

За умовами договору сторони погодили щомісячно не пізніше 29 числа поточного місяця сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних до 29 вересня 2015 року включно.

Надісланий 09 грудня 2008 року на адресу ОСОБА_2 лист-претензія не є вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості в розумінні статті 1050 ЦК України та не змінює строк виконання зобовязання. Даним листом відповідача повідомлено про наявність, станом на 09 грудня 2008 року, простроченої кредитної заборгованості та розяснено, що у випадку її непогашення, банк буде змушений звернутись до суду.

Таким чином, оскільки з позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось в межах строку кредитування, проценти за користування кредитними коштами за період з 29 січня 2009 року по 31 серпня 2010 року підлягають стягненню з відповідача в розмірі узгодженому умовами кредитного договору 14% річних.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами розрахунок заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту в сумі 34 583,21 доларів США та нарахованим в період з 29 січня 2009 року по 31 серпня 2010 року процентам за користування кредитними коштами в сумі 7 800,43 доларів США, який надано позивачем суду.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду в частині стягнення пені в сумі 20 859 грн. 95 коп. та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.

Зокрема, пунктом 4.2 договору визначено, що в разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього договору, за кожний день прострочення виконання.

Частинами 1, 3 статті 10, частиною 1 статті 60 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення викладені в ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав будь-який обґрунтований розрахунок боргу за пенею, який він просить стягнути з відповідача, із зазначенням на які суми (тіло кредиту та/або проценти) та за який період була нарахована, передбачена пунктом 4.2 неустойка, зазначивши лише суму пені, яку він просить стягнути.

Крім того у розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначено, що 20 859 грн. 95 коп. є штрафом за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, а не пенею.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року, зобовязано ПАТ «ВіЕйБі Банк» надати суду в строк до 01 листопада 2018 року розрахунок заборгованості по пені із зазначенням періоду і порядку її нарахування (а. с. 117). Крім того, відповідачу розяснено наслідки невиконання ухвали суду.

Дана ухвала була отримана уповноваженої особою ПАТ «ВіЕйБі Банк» 23 жовтня 2018 року, однак запитуваний апеляційним судом розрахунок відповідачем не надано. Причини неподання доказів відповідачем в установленому процесуальним законодавством порядку суду також станом на час розгляду справи не повідомлені.

Таким чином, оскільки ПАТ «ВіЕйБі Банк» всупереч положенням ст. 60 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення) не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості по пені за кредитним договором, а суд самостійно позбавлений можливості перевірити правильність нарахування пені в сумі 20 859 грн 95 коп., в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за його необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, а розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 зменшенню до 334 584 грн 93 коп., з яких 273 006 грн 78 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 61 578 грн 15 коп. заборгованість по прострочених процентам.

Рішення підлягає зміні також у частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 10, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно задоволеної частини позовних вимог (94,13%) та апеляційної скарги (5,87%) з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1713 грн. 17 коп. ((1700 грн. судового збору + 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення)*94,13%) за розгляд справи в суді першої інстанції, а з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_2 149 грн. 69 коп. (2550 грн. * 5,87%) судових витрат за апеляційний перегляд рішення суду.

Таким чином, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця понесених судових витрат, що становить 1 563 грн. 48 коп.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 2, п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Хадишат Азітовни задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2010 року в даній справі змінити в частині розміру заборгованості та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 Хадишат Азітовни на користь Публічного акціонерного банку «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором в сумі 334 584 гривні 93 копійки, з яких 273 006 гривень 78 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 61 578 гривень 15 копійок заборгованість по прострочених процентам та 1 563 гривні 48 копійок судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_4