н/п 2/490/5160/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Росинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3

про захист честі гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування завданої йому моральної шкоди, в якому зазначив, що 05 липня 2017р. о 12год.03хв. на сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (http://facebook.com) голова громадської організації «Порт без корупції» ОСОБА_2 розмістив недостовірну інформацію, що порушую честь,гідність, завдає шкоди діловій репутації відповідача. Позивач вказує також, що 05 липня 2017р. о 22год.07хв. на сайті інформаційного видання "Без кордонів" (посилання в інтернеті: "Без кордонів" http://bz.ks.ua) була опублікована стаття під назвою "Семейный клан разбазаривает государственное предприятие" з посиланням на втора статті голову громадської організації «Порт без корупції» ОСОБА_2. Позивач вказує, що у вище вказаній статті йдеться про те, що "государственное имущество было незаконно присвоено ОСОБА_1 и его преступной шайкой", що стало наслідком корупції и преступных сговоров нечистоплотного бизнесмена и госудрственных чиновников», а також, що «Все основные производственные средства де-факто находятся в его (ОСОБА_1М.) собственности и членов его семьи».

Позивач вказує також, що 09 липня 2017р. о 03год.06хв. на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» відповідач ОСОБА_2 розмістив недостовірну інформацію, що порушую честь,гідність, завдає шкоди діловій репутації відповідача.

10 липня 2017р. о 09год.24хв. на сайті інформаційного видання "Без кордонів" була розміщена стаття під назвою «Вероломный захват олигархом порта в Николаеве». В даній статті зокрема йдеться про те, що позивач «прочно сросся с криминалом и властью», автор стверджує, що «назначение на должность ему обошлось в 250000 долларов США», характеризує роботу позивача як «компанию воровства».

Позивач вказує, що власником сайту інформаційного видання "Без кордонів" є відповідач ОСОБА_4

Позивач вказує, що відповідачі поширили про нього інформацію, що не відповідає дійсності та є недостовірною. Зокрема позивач вказує, що відповідачі характеризують позивача як злочинця, як особу, яка з легкістю порушує закон, як особу, яка не має моральних цінностей. Твердження відповідачів приводять до ототожнення позивача зі світом криміналу, внаслідок чого позивач втрачає репутацію порядної людини.

Позивач стверджує, що вищевказана недостовірна інформація за своїм характером є фактичним твердження, а отже підлягає спростуванню.

Позивач вказує, що в 2017 році він як житель м.Миколаїв став переможцем конкурсу «Людина року» в номінації «Промисловість і транспорт», а тому розповсюдження відповідачами недостовірної інформації про позивача принижують його честь і гідність як особи, яка отримала визнання та повагу громадськості Миколаєва.

Позивач вказує, що дії відповідачів по розповсюдженню недостовірної інформації завдають шкоди діловій репутації позивача, оскільки вище вказана недостовірна інформація справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що позивач чинить аморально, зневажає Конституцію та закони України, вступає в змову з кримінальним світом. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на норми ст.ст.21,28,32 Конституцію України, ст.ст.257,297,299,269 Цивільного кодексу України.

Позивач вказує, що відповідно до ст.62 Конституції України в Україні встановлено презумпцію невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.Стосовно цього твердження позивач вказує, що жодним судовим рішенням не встановлено вину позивача в тих діяннях в яких його звинувачено в оскаржуваних опублікованих статтях.

Позивач також вказує, що дії відповідачів по розповсюдженню недостовірної інформації окрім приниження честі і гідності завдають йому і моральної шкоди, оскільки він зазнав втрат немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності, ділової репутації як публічної особи. Позивач моральну шкоду оцінив в одну гривню, наголошуючи перед судом на те, що для нього важливим є не збагачення за рахунок цього, а питання відповідної сатисфакції завданої шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав.Представник відповідача вказав, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що саме відповідач ОСОБА_2 поширив мережею Інтернет оскаржувану інформацію (висловлювання) стосовно позивача та просив суд відмовити в задоволенні позову.В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечив той факт, що ним самим особисто було написано та опубліковано в соціальній мережі «Фейсбук» на сайті: http://facebook.com - статті"Семейный клан разбазаривает государственное предприятие", «Вероломный захват олигархом порта в Николаеве». Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що є членом організації "Порт без корупції", проте у нього не має сторінки в соціальній мережі «Фейсбук», тому він не міг написати статті, що стосуються позивача. Відповідач також вказав, що оскільки він не є автором вказаних статтей щодо позивача, то він і не може давати будь-яких пояснень щодо того чи є інформація викладена у вказаних статтях достовірною інформацією, оскільки він особисто не перевіряв відповідність вказаній у статтях інформації дійсності.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду письмові пояснення щодо суті спору, та вказала, що на сайті інформаційного видання "Без кордонів" опубліковані прямі цитати ОСОБА_2 із зазначенням його як автора матеріалу. Відповідач ОСОБА_3 вказала також, що статті опубліковані щодо позивача 05.07.2017р. та 10.07.2017р. були видалені із інформаційного видання "Без кордонів", а тому вважає, що спір між нею та позивачем відсутній.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України).

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положеннями норми ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов?язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності їх діянь загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових,службових, громадських чи інших обов?язків.

Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб.Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови №1 від 27.02.2009р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом досліджено заяву відповідача ОСОБА_3 від 30.01.2018р. в якій остання підтверджує факт публікації статтей "Семейный клан разбазаривает государственное предприятие", «Вероломный захват олигархом порта в Николаеве» на сайті інформаційного видання "Без кордонів".

В судовому засіданні було встановлено, що згідно листа №1401 від 12.12.2017р. ТОВ "Хостінг Україна" власником Веб-сайту "bz.ks.ua" на якому 05.07.2017р. та 10.07.2017р. було опубліковано статті стосовно позивача "Семейный клан разбазаривает государственное предприятие", «Вероломный захват олигархом порта в Николаеве» є відповідач ОСОБА_3.

Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р.№1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ч.2ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів.

Модальні слова окремий розряд лексичних одиниць, який утворився в результаті постійного використання форм різних частин мови у вставній функції з метою вираження ставлення мовця до змісту висловлювання.Функціональна місткість модальних слів із значенням невпевненості визначається їх здатністю виражати як логіко-смислові, так і емоційно-експресивні відтінки. Використовуючи такі слова, мовець дає свою логічну оцінку достовірності висловлювання. Вона виступає як припущення про відповідність висловленого реальній дійсності або сумнів у цьому і характеризується не категоричністю, проблематичністю. Вибір мовцем тих чи інших модальних слів залежить від його здатності до вираження потрібного ступеня впевненості в конкретній ситуації. Словами, які вказують на характер припущення, є - "можливо", "мені здається", тощо.

За такого, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що твердження автора, викладені у статтях під назвою "Семейный клан разбазаривает государственное предприятие", «Вероломный захват олигархом порта в Николаеве» втілені у висловлюваннях: "государственное имущество было незаконно присвоено ОСОБА_1 и его преступной шайкой», "что стало следствием корупции и преступных сговоров нечистоплотного бизнесмена и госудрственных чиновников», а також, що «все основные производственные средства де-факто находятся в его(ОСОБА_1М.) собстенности и членов его семьи» є образливими для позивача, та нічим не підтвердженими, шкодять діловій репутації позивача, зазначена у статті інформація є недійсною та недостовірною, а тому підлягає спростуванню.

Отже, з огляду на характер висловлювань вбачається, що відомості у статті є фактичним твердженням, оскільки у статті не оцінюються дії позивача, а категорично зазначаються як фактичні дані певні обставини, що нібито мають відношення до позивача.

Суд приходить до висновку, що у висловлених у вказаних статтях твердженням є намагання переконати суспільство в тому, що позивач зневажає закон і здійснює аморальні вчинки. Тобто, коментар відповідача з недостовірною інформацією про позивача породжує не лише негативне сприйняття суспільством його як людини, але й негативну оцінку і його людських якостей.

Публікуючи вказані статті на сайті: http://bz.ks.ua відповідач ОСОБА_3 розповсюдив недостовірну інформацію значній кількості осіб.

Відповідно до ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.За змістом ч.1ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, суд приходить до висновку, що своїми діями (поширенням недостовірної інформації про позивача) відповідач завдав позивачу моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності, ділової репутації, а також у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього.

Суд, враховуючи роз'яснення п.9 постанови №4 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позовних вимог, вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, порушенням його немайнового права з боку відповідача ОСОБА_3 є грошова сума у розмірі 1(одна) грн., розмір якої визначив сам позивач, а також і тому, що для позивача є важливим сам факт отримання відповідної сатисфакції, а не збагачення за рахунок відповідача.

Щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 то в задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009р. відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Суду не надано та судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є автором оскаржуваних статтей, поміщених 05 та 09 липня 2017р. на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» (http://facebook.com) та що він розповсюдив вказану інформацію. Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача, який не є ні автором інформації, ні особою, яка поширила оспорювану інформацію, тому в задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.ст.ст.10,11,15,81,89,258-260 ЦПК України, ст.275,ч.1ст.279 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію опубліковану у статті "Семейный клан разбазаривает государственное предприятие" на сайті інформаційного видання "Без кордонів" http://bz.ks.ua, 09 липня 2017р.

Визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію опубліковану на сторінці в соціальній мережі "Фейсбук" http://facebook.com, від імені ОСОБА_2 05 липня 2017р.

Зобов?язати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, опубліковану на сайті інформаційного видання "Без кордонів" http://bashtanka.net, 09 липня 2017р. в статті "Семейный клан разбазаривает государственное предприятие" шляхом публікації повідомлення про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили на тому ж сайті.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1 (одна) гривня як компенсацію за завдану моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2240(Дві тисячі двісті сорок) гривень в рахунок сплати судового збору за подання позову.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя