Справа № 522/8844/18
Провадження № 2/522/6530/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (65111, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (65111, АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3), Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни (АДРЕСА_5) про зобов'язання вчинити певні дії, визнання недійсною заяви та визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни про зобов'язання вчинити певні дії, визнати недійсною заяву та визнання дій протиправними, згідно якої просили зобов'язати ОСОБА_3 виконати умови договору купівлі-продажу від 02.02.2017 року щодо сплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несплачених грошових коштів за продаж квартири АДРЕСА_4 у розмірі 2556804 гривень, визнати недійсною заяву про обмеження права на звернення до суду за захистом від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 02.02.2017 року, визнати дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. щодо посвідчення правочину про обмеження права на звернення до суду за захистом від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 02.02.2017 року- протиправними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 02.02.2017 року між продавцями ОСОБА_1, ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачі продали по 1/2 частині квартири АДРЕСА_4 а ОСОБА_3 прийняв вказану квартиру у власність, за що повинен був сплатити грошові кошти в розмірі 2556804 гривні.

Незважаючи на передання вказаної квартири ОСОБА_3, останній своїх зобов'язань за договором щодо сплати вартості квартири не вчинив, натомість звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину з боку позивачів.

Крім того, ОСОБА_3 забезпечив складення заяви, згідно якої, ОСОБА_1, ОСОБА_2 зобов'язались сплатити ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 150 000 доларів США, у випадку подання позову про визнання договору купівлі-продажу квартири - недійсним.

Позивач зазначає, що вказана заява є протиправною та недійсною у зв'язку з тим, що обмежує в реалізації належне позивачам право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач не сплатив повну суму вартості квартири, яка була визначена в п.2 Договору купівлі продажу та становила 2556804 гривні. Сплата грошової суми у вказаному розмірі повинна була відбуватись виключно в безготівковій формі, відповідно до п. 2 Постанови Правління НБУ «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013 року. Проте таких дій, відповідачем вчинено не було.

У судовому засіданні, представник позивачів підтримав доводи позовної заяви, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача позовну заяву не визнала, надала суду відзив на позов, згідно якого зазначила що в дійсності сторони встановили вартість квартири в розмірі 225000 доларів США, вказану грошову суму була сплачено в повному обсязі, відповідач повністю виконав умови договору, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позовній заяві слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

02.02.2017 року між ОСОБА_2, ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої, було укладено договір купівлі-продажу (далі - договір), що підтверджується договором посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованим в реєстрі за №293.

Згідно з п. 1 договору, продавці ОСОБА_1, ОСОБА_2 передають у власність, а покупець ОСОБА_3 приймає у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та складається в цілому з дев'яти житлових кімнат та підсобних приміщень. Загальна площа квартири 583,7 кв.м., житлова площа - 211,7 кв.м. Судом встановлено, що згідно п. 2, 3 договору вартість квартири сторонами була визначена в розмірі 2 556 804 (два мільйони п'ятсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот чотири) гривні

З пояснень свідка ОСОБА_5, судом встановлено, що на укладення договору купівлі-продажу до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. прибули ОСОБА_2, ОСОБА_1, ріелтор, ОСОБА_3, брат та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, представники продавців, з якими проводились переговори з приводу продажу квартири - ОСОБА_9 та ОСОБА_9 та ще дві невстановлені особи.

Сторони визначили вартість квартири в 225 000,00 доларів США, передача коштів здійснювалась шляхом готівкового та безготівкового розрахунку.

Відпоідно до платіжного доручення №2796_2 від 02.02.2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 перерахував на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 278 402,00 грн. за договором купівлі-продажу нерухомості за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно платіжного доручення №2796_1 від 02.02.2017 року ОСОБА_3 перерахував на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 278 402,00 грн. за договором купівлі-продажу нерухомості за адресою: АДРЕСА_4.

Так, згідно з п. 2 договору вбачається, що продаж квартири здійснено за 2 556 804 (два мільйони п'ятсот п'ятдесят шість тисяч вісімсот чотири) гривні. Гроші у вказаній сумі продавці отримали від покупця у відповідних частках повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить про те, що розрахунки за квартиру здійснені повністю та про відсутність претензій до покупця по оплаті з боку продавців.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав умови п.2.3 договору в частині сплати в безготівковій формі суми вартості квартири в розмірі 2 556 804 гривень.

Вказані письмові докази відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, належним чином підтверджують факт сплати вартості квартири та свідчать про безпідставність посилань позивача на порушення встановленого законодавством порядку безготівкової сплати вартості нерухомого майна.

Інша частина коштів в розмірі 150 000 доларів США була передана в приміщенні ПАТ "Промінвестбанк" за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 36 в м. Одесі близько 15:00 год. в кімнаті для розрахунків таким чином: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходились в приміщенні нотаріальної контори, а ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_6, та представники продавців, особи яких в подальшому було встановлено в ході досудового розслідування (а саме ОСОБА_7.), зайшли до розрахункової кімнати банку, після чого було проведено повний розрахунок за об'єкт нерухомості в сумі 225000,00 доларів США, з яких 2 556 804 грн. за умовами договору було перераховано на рахунки позивачів, решта - за домовленістю сторін передана готівкою. Після перерахунку грошей, посередники зателефонували нотаріусу та позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та повідомили, що розрахунок відбувся в повному обсязі, після чого сторонами було підписано договір купівлі-продажу (зазначені обставини встановлено в ході досудового розслідування внесеного до ЄДРДС за №0003602 від 29.06.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується копією ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, обов'язок покупця за договором купівлі-продажу вважається виконаним належним чином у випадку прийняття майна, що є предметом договору, та повної сплати його вартості, що і було в повній мірі виконано відповідачем ОСОБА_3

Факт повного розрахунку за договором купівлі-продажу та отримання коштів позивачами підтверджується зокрема п. 2 договору.

Згідно преамбули договору, сторони уклали його на підставі вільного волевиявлення, яке відповідає внутрішній волі сторін. Згідно з п. 8 договору сторони підтверджують, що договір не є фіктивним, удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

Договір засвідчено особистим підписом сторін, що підтверджує їх згоду з викладеними умовами договору.

Постановою Правління НБУ "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" від 06.06.2013 року №10 було встановлено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50 000,00 грн.

Проте посилання позивачів на порушення вимог Постанови Правління НБУ "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" від 06.06.2013 року №10 повністю спростовуються копіями платіжних доручень від 02.02.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1087 ЦК України, розрахунки за участю фізичних осіб, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Згідно з ч. 3 ст. 1087 ЦК України, граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 21 березня 2018 року в справі № 569/15844/14-ц, провадження № 61-5481 зп 18, розглядаючи справу про визнання недійсним пункту 4 договору купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру, де позовні вимоги вмотивавано тим, що кошти від відповідача за продаж квартири позивач не отримала, розрахунок між сторонами в безготівковій формі не було проведено, що є порушенням вимог Постанови Правління НБУ "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" від 06.06.2013 року №10, апеляційним судом вірно встановлено, що норми чинного законодавства, якими врегульовано роботу нотаріусів України, не містять положень, які зобов'язували б нотаріусів при посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна витребовувати у сторін договору документи на підтвердження безготівковості розрахунку.

Окрім того, з системного аналізу ч. 1 ст. 163-15 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності за перевищення граничних сум розрахунків готівкою притягаються лише фізична особа - підприємець та посадові особи юридичної особи. Відповідальність фізичних осіб не передбачено.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що проведення розрахунків на суму, що перевищує 50 000 грн., в готівковій формі жодним чином не може бути підставою для встановлення факту невиконання стороною правочину свого обов'язку щодо проведення оплати за придбане майно. Перевищення граничної суми розрахунків готівкою свідчить виключно про недотримання вимог Постанови Правління НБУ "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" від 06.06.2013 року №10, що не є тотожним невиконанню або неналежному виконанню обов'язку за договором.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Розглянувши вимоги позивачів в частині визнання заяви про відсутність матеріальних та моральних претензій недійсною, суд зазначає про наступне.

Так, судом встановолено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 склали заяву, згідно якої останні не мають жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 Крім того, позивачі зазначили, що у випадку звернення ними або одним з них та/або пов'язаних чи уповноважених ними осіб до суду чи іншого уповноваженого державного органу, з вимогою про розірвання цього договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 02.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №293, чи визнання його недійсним, а також у випадку звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до ОСОБА_3 з вимогою про розірвання вищевказаного договору купівлі-продажу за згодою сторін, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зобов'язуються повернути ОСОБА_3 суму продажу, яка зазначена в п. 2 вищевказаного договору купівлі-продажу, а також сплатити штрафні санкції в розмірі еквівалентному 150 000 доларів США. Справжність підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_8 засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстровано в реєстрі за №297, 298.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оспорювана заява є одностороннім правочином, тож вирішуючи питання щодо її недійсності слід керуватись загальними положеннями про визнання правочинів недійсними.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Дослідивши зміст оспорюваної заяви, суд зазначає, що право на звернення до суду не обмежується, а лише встановлюються правові наслідки визнання договору купівлі-продажу недійсним чи його розірвання на підставі звернення позивачів до суду.

Суд погоджується з посиланням відповідачем на те, що в оспорюваній заяві викладено положення щодо реституції, яка є наслідком недійсності правочинів усіх видів незалежно від підстав недійсності і полягає в приведенні сторін у первісний стан.

Положення оспорюваної заяви відповідають вимогам законодавства, не містять жодних ознак обмеження чи позбавлення позивачів права на звернення до суду, а лише передбачають наслідки недійсності правочину.

Окрім цього, встановлення відповідальності однієї зі сторін правочину не забороняється положеннями чинного законодавства. Імперативне обмеження щодо зміни правових наслідків недійсності правочину, які встановлені законом та не можуть змінюватися за домовленістю сторін, встановлено виключно у випадку встановлення нікчемності правочину ( ч. 4 ст. 216 ЦК України).

Згоду з положеннями заяви позивачі засвідчили власними підписами, справжність яких посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 02.02.2017 року. Заяву посвідчено за власним волевиявленням, позивачами не заявлено про застосування щодо них обману чи насильства, внаслідок чого ними було б посвідчено заяву.

Жодних інших підстав визнання заяви від 02.02.2018 року недійсною позивачем не наведено, доказів, які б свідчили про наявність ознак недійсності - не надано, у зв'язку з чим позовні вимоги в даній частині, також, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись: 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (65111, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (65111, АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3), Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни (АДРЕСА_5) про зобов'язання вчинити певні дії, визнання недійсною заяви та визнання дій протиправними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України).

Повний текст рішення суду складений 12.12.2018 року.

Суддя А.Ю. Бойчук