КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/6005/16-ц Головуючий у 1-й інст. - Українець В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/690/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Українець В.В. в приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, починаючи з 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року вказана цивільна справа прийнята до провадження цього суду та призначена до розгляду на 06 листопада 2018 року.

30 березня 2016 року ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 15 985 грн. 94 коп.

Посилається на те, що 19 вересня 2013 року по вул. Жилянській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Деу» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті якої застрахований страховою компанією автомобіль марки «FORD FUSION» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ТОВ «Сона-Фарм», під керуванням водія ОСОБА_3, отримав механічні ушкодження.

На підставі рахунку № ККС00000429 ТОВ «Автогарант AB» від 23 жовтня 2013 року та страхового акту № 105023 від 23 жовтня 2013 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 15985 гривень 94 копійки, що підтверджується платіжним дорученням № 13109 від 04 листопада 2013 року.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2013 року ОСОБА_1визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, тому вона має сплатити понесені страховою компанією витрати по відшкодуванню шкоди, яка була завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Страхова компанія зверталась до ОСОБА_1 з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, проте на час звернення до суду кошти відшкодовані не були.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО страхування» 15985 грн. 94 коп. виплаченого страхового відшкодування та 1378 грн. судового збору.

УхвалоюСолом'янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року виправлено описку в рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року, а саме: у вступній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення замість найменування позивача «Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Страхування» зазначено «Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що Витяг з єдиної централізованої бази МСТБУ, який був наданий на запит суду та взятий до уваги судом, не є належним доказом, так як він жодним чином не стосується предмета доказування, оскільки інформація, яка була в ньому надана відображена станом на 19.03.2013 року, в той час як поліс відповідача №АС/4540085 почав діяти лише з 05.07.2013 року. Суд першої інстанції зазначив, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» визнало бланк страхового полісу ОСОБА_1 втраченим, проте на запит відповідача від 04.07.2016 року ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» надало копію страхового полісу №АС/4540085 та повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду від 19.09.2013 року. Оскільки ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» надало дві протилежні за своїм змістом відповіді, представник відповідача заявляв у суді першої інстанції клопотання про виклик у суд представника ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» для надання пояснень щодо обставин справи, яке суд залишив без задоволення. У відповіді МСТБУ та ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» відсутні відомості з якого саме часу бланк страхового полісу АС/4540085 був визнаний втраченим. Крім того, страховий поліс не був визнаний недійсним, тому відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок відшкодування завданої матеріальної шкоди під час ДТП 19.09.2013 року повністю покладається на ТДВ «Страхове товариство «Домінанта».

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу відзиву на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

30 березня 2016 року ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 15 985 грн. 94 коп.

Посилається на те, що 19 вересня 2013 року по вул. Жилянській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Деу» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті якої застрахований страховою компанією автомобіль марки «FORD FUSION» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ТОВ «Сона-Фарм», під керуванням водія ОСОБА_3, отримав механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2013 року ОСОБА_1визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, тому вона має сплатити понесені страховою компанією витрати по відшкодуванню шкоди, яка була завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі рахунку № ККС00000429 ТОВ «Автогарант AB» від 23 жовтня 2013 року та страхового акту № 105023 від 23 жовтня 2013 року позивачем сплачено ТОВ «Сона-Фарм» страхове відшкодування в розмірі 15985 грн. 94 коп.

Страхова компанія зверталась до ОСОБА_1з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, проте на час звернення до суду кошти відшкодовані не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до полісу ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» № АС/4540085 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 05 липня 2013 року по 04 липня 2014 року, наданого відповідачем на підтвердження страхування її цивільної відповідальності на момент дорожньо - транспортної пригоди в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Daewoo matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. З відповіді на запит суду МТСБУ від 06 листопада 2017 року № 7/2-28/28105 та від 30 листопада 2017 року № 7/2-28/31026 вбачається, що згідно витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 19 березня 2013 року запис щодо укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутній. Бланк договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4540085 визначений ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» як «Бланк втрачений». Тому відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП покладається на ОСОБА_1, як особу винну в спричиненні ДТП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року по вул. Жилянській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Деу» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті якої автомобіль марки «FORD FUSION» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням водія ОСОБА_3, отримав механічні ушкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 26-27).

Пошкоджений автомобіль марки «FORD FUSION» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) належить на праві власності ТОВ «Сона-Фарм» (а.с. 33).

На день дорожньо-транспортної пригоди зазначений автомобіль та цивільна відповідальність водія були застраховані в ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» за договором № 250560204.13 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків (автокаско) терміном дії з 16 січня 2013 року по 15 січня 2014 року (а.с. 17-22).

ТОВ «Сона-Фарм» звернулося до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 29).

На підставі рахунку № ККС00000429 ТОВ «Автогарант AB» від 23 жовтня 2013 року та страхового акту № 105023 від 23 жовтня 2013 року позивачем було сплачено ТОВ «Сона-Фарм» страхове відшкодування в розмірі 15 985 грн. 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 13109 від 04 листопада 2013 року (а.с. 28, 29, 31).

Судом встановлено, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується страховим полісом № АС/4540085, термін дії страхового поліса до 04.07.2014 року (а.с.59).

Висновок суду, що згідно витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 19 березня 2013 року запис щодо укладання договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутній, не відповідає наявним у справі доказам та є неналежним, оскільки не стосується жодним чином предмета доказування, так як інформація, яка в ньому була надана відображена станом на 19.03.2013 року, в той час як поліс відповідача № АС/450085 почав діяти тільки з 05.07.2013 року.

19.09.2013 року ОСОБА_1 звернулася до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням про ДТП (а.с.57-58).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з цього, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, страховий ліміт згідно з полісом № АС/4540085 від 05.07.2013 року, яким застраховано відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 000 грн., а розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування на ремонт автомобіля марки «FORD FUSION», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 15 985 грн. 94., тобто не перевищує вищевказаного страхового ліміту, що згідно вимог ст. 1194 ЦК України виключає відповідальність ОСОБА_1 перед ПрАТ «СК «ІНГО Україна».

Крім того, вмотивованого рішення ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, завдану ОСОБА_1 внаслідок ДТП 19 вересня 2013 року матеріали справи не містять та сторонами суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна».

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 067 грн.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вказана сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з позивача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 33, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 2 067 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.