Провадження № 2/520/6416/18
Київський районний суд м. Одеси в складі :
Головуючого - судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.
представника позивача ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування збитків, пені заподіяної внаслідок ДТП.
22 жовтня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» 25 744, 47 гривень та витрати по сплаті судового збору.
Свої вимоги мотивувала тим, що 31.10.2017 року о 19 год. 09 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) а участю транспортного засобу КІА, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу АУДІ р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5.
З метою встановлення розміру матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП позивачем замовлено незалежне експертне дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у судового експерта ОСОБА_6 та відповідно до висновку експерта № 0800 вартість матеріального збитку складає 31 759, 62 гривень.
Однак, позивач стверджує, що відповідачем було перераховано лише 9 738, 89 гривень страхового відшкодування. Невиплаченою залишилась сума страхового відшкодування 20 020, 73 гривень, також позивач просить стягнути пеню у розмірі 4520, 69 гривень, інфляційне збільшення у сумі 810, 05 гривень та 3 % річних у розмірі 393 гривень.
Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.
Ухвалою судді від 23.10.2018 року було відкрито провадження по справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача суму матеріального збитку, а також штрафні санкції.
Представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надали суду відзив на позовну заяву в якому у задоволенні позову просять відмовити вказуючи на те, що вимоги позову є безпідставними так як вартість матеріального збитку на момент оцінки, згідно з результатів Звіту № 296-11/17 від 14.11.2017 року складає 11 738, 89 гривень.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщена про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Вислухавши представника позивача, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 13.10.2017 року о 19 годині 09 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем НОМЕР_3, по вул. Академіка Глушко в м. Одеса, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України».
За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю, яким керував позивач, сталося з вини ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ОСОБА_3 акціонерному товаристві «Страхова компанія «Галицька» згідно полісу № AК 3863906 від 05.09.2017 року.
Так, відповідно до умов полісу № AК 3863906 від 05.09.2017 ліміт відповідальності на одного потерпілого за збиток завданий майну складає 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, розмір франшизи дві тисячі гривень.
Слід зазначити, що 31 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, після реєстрації якого остання змінила прізвище на «Поліванова».
З метою встановлення розміру матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП Позивачем замовлено незалежне експертне дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Ауді» н/з НОМЕР_2 у судового експерта ОСОБА_6.
Відповідно до висновку експерта № 0800 від 31 жовтня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 складає 38 089, 45 гривень. Ринкова вартість вказаного автомобіля може складати 637 658, 27 гривень. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження «Ауді А5» н/з НОМЕР_2 дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ - 31 759, 62 гривень.
09 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
В подальшому, 21 листопада 2017 року, 01 грудня 2017 року та 15 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» з заявою про перерахування коштів.
29 січня 2018 року на рахунок Позивача перераховано Відповідачем 9 738, 89 гривень страхового відшкодування, оскільки згідно Звіту №296-11/17 з визначення вартості матеріальної шкоди завданої власнику від 09.11.2017 року, складеного експертом ОСОБА_8, вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ «Ауді А5», д/н НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, складає 11 738, 89 гривень.
Однак, суд критично оцінює звіт № 296-11/17 в якості належного доказу у справі, так як Сторона відповідача у судове засідання не зявилась, доводів на підтвердження своїх заперечень суду не надала.
Більш того, не можна погодитись з твердженням відповідача про те, що позивач, підписавши протокол огляду пошкодженого автомобіля була згодна щодо пошкоджених вузлів і деталей, оскільки Позивач не є спеціалістом у цій галузі, а від так, не могла заздалегідь знати проте чи ремонтувати бампер чи то здійснювати його заміну.
Разом з тим, слід зазначити, що ОСОБА_6, який виконував огляд автомобіля та надав звіт №0800 від 31.10.2017 року, є кваліфікованим оцінювачем, експертом, що підтверджується відомостями з Реєстру діючих експертів України та копією кваліфікаційного свідоцтва оцінювача. В той час, як ОСОБА_10, яким підготовано звіт від 14.11.2017 року, є спеціалістом, а не експертом, що підтверджується відсутністю відомтей щодо нього в Реєстрі діючих експертів і відсутністю доданого до Звіту кваліфікаційного свідоцтва оцінювача.
Виконуючи своє дослідження, ОСОБА_6 керувався Методикою визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного засобу, у п. 4.16.13 якої зазначено ознаки, що обумовлюють заміну пласмасових складників: - пошкодження в районі місці закріплення складника - розриву матеріалу шини. У даному випадку відбувся розрив заднього бамперу, що підтверджується фотографіями, наявними у справі.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових суми зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з мето порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України
Стаття 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його виплати.
Згідно із Законом України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування шкоди, завдану її автомобілю у повному обсязі.
Крім матеріальних збитків, Позивач просить стягнути з Відповідача пеню у розмірі 4520, 69 гривень, інфляційне збільшення у сумі 810, 05 гривень та 3 % річних у розмірі 393 гривень.
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня.
Як вбачається з позовної заяви 3% річних, інфляційного збільшення боргу та пені, станом на 17 жовтня 2018 року, правильність якого перевірена судом, сума пені становить 4520, 69 гривень, інфляційне збільшення - 810, 05 гривень та 3 % річних - 393 гривень, виходячи із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у вказаний період.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про доведеність та обгрунтованість заявлених позовних вимог.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.
Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки з відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь позивача необхідно стягнути: 20 020, 73 гривень (вартість відновлювального ремонту автомобіля) + 4 520, 69 гривень (розмір пені) + 810, 05 (інфляційне збільшення)+ 393 грн. (3% річних) = 25 744, 47 гривень.
Також як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 гривень.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу
Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов'язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.
У даному випадку представництво інтересів позивача здійснював адвокат ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги № 100918 від 10.09.2018 року
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак, на підтвердження надання правової допомоги, позивачем не було надано суду попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому вказаний опис наданих послуг, а також не надано доказів сплати вартості за дані послуги, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн.
Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 166, 1166, 1187, 1188 ЦК України ,ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування збитків, пені заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.
В решті вимог у задоволені позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.
Суддя Куриленко О. М.