Провадження № 22-ц/779/478/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кей-Колект», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, про захист прав споживачів, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Татарінової О.А. 21 лютого 2018 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

07 липня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, посилаючись на те, що 22 січня 2016 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, а відповідач - колишній власник квартири відмовляється її звільнити у добровільному порядку.

13 грудня 2017 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ТОВ «Кей-Колект», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, про захист прав споживачів, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов'язання відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності щодо квартири на його ім'я.

У позовній заяві зазначив, що ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержатель, набуло право власності на предмет іпотеки з порушенням п.5.2 Договору іпотеки, оскільки він не був належним чином повідомлений про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодаржателя.

Крім того, вказує на те, що договір іпотеки був укладений для забезпечення зобов'язань за договором про надання кредиту в іноземній валюті, квартира використовується ним як місце постійного проживання, загальна площа предмета іпотеки не перевищує 140 кв.м., а тому до спірних правовідносин застосовується ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» про те, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку".

21 лютого 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ТОВ «Кей-Колект» протиправно набуло право власності на предмет іпотеки - квартиру, у якій він зареєстрований та проживає.

Посилаючись на те, що ТОВ «Кей-Колект» як власник квартири може її відчужити, що унеможливить виконання можливого рішення про задоволення його позову, ОСОБА_3 просив задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, номер запису про право власності НОМЕР_2); заборони ТОВ «Кей-Колект» виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири, загальною площею 79,1 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також без дозволу іпотекодавця вселяти інших осіб до неї, проникати та входити до вказаного житлового будинку, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо третім особам.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність ухвали суду, оскільки закон не пов'язує можливість вжиття заходів забезпечення позову з необхідністю вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Апелянт вважає безпідставним посилання в ухвалі суду на постанову Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, оскільки вважає, що зазначена постанова стосується судової практики вирішення справ відповідно до раніше чинного процесуального законодавства.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що судом не вирішено питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_3 до спільного провадження з первісним позовом ТОВ «Кей-Колект», а тому немає підстав для забезпечення позову.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» і ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0-П на суму 50 000 швейцарських франків.

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань 15.02.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» і ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

07 липня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, посилаючись на те, що 22 січня 2016 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, а відповідач - колишній власник квартири відмовляється її звільнити у добровільному порядку.

Встановлено, що 22 січня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» набуло право власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

13 грудня 2017 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ТОВ «Кей-Колект», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, про захист прав споживачів, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов'язання відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності щодо квартири на його ім'я.

У позовній заяві зазначив, що ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержатель, набуло право власності на предмет іпотеки з порушенням п.5.2 Договору іпотеки, оскільки він не був належним чином повідомлений про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодаржателя.

Також, позивач вказував на те, що передана в іпотеку квартира, площа якої не перевищує 140 кв.м., є його постійним місцем проживання і іншого житла у нього немає.

21 лютого 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ТОВ «Кей-Колект» як власник квартири може її відчужити, що унеможливить виконання можливого рішення про задоволення його позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.150 ЦПК позов забезпечується зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Враховуючи те, що ТОВ «Кей-Колект» пред'явило позов про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком, а ОСОБА_3 подав зустрічний позов про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов'язання відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності щодо квартири на його ім'я, і невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_3, за захистом яких він звернувся, колегія суддів приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Оскільки такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає проведення його опису та вищенаведених обмежень права користування таким майном, немає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони ТОВ «Кей-Колект» виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири, а також без дозволу іпотекодавця вселяти інших осіб до неї, проникати та входити до вказаного житлового будинку, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо третім особам.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

При таких обставинах справи ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду 21 лютого 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, номер запису про право власності НОМЕР_2).

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко