Житомирський апеляційний суд
Справа №291/111/18 Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №291/111/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про визнання припиненим договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля»,

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області, ухвалене 25 липня 2018 року суддею Греком М.М. у смт. Ружині, повний текст рішення складено 30 липня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати припиненим договір оренди землі від 01.02.2008 (далі - Договір), укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новофастівське» (далі - ТОВ «Новофастівське»), зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля», далі - ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля») повернути належну йому земельну ділянку площею 3,1600 га, розташовану на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що йому на праві власності належить вищевказана земельна ділянка, яка договором від 01.02.2008 передана в оренду ТОВ «Новофастівське», правонаступником якого є ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля». Строк дії договору закінчився 01.02.2018, проте Товариство відмовляється в добровільному порядку повернути земельну ділянку, чим порушує його права власника.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір оренди землі від 01.02.2008 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Новофастівське», зареєстрований у Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК від 24.12.2009 за №09 таким, що припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений. Зобов'язано ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» повернути ОСОБА_1 належну відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 земельну ділянку площею 3,1600 га, розташовану на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

На його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що строк дії договору оренди землі починається з моменту його підписання, а не державної реєстрації. Крім того, суд не врахував, що позивач, заявивши вимогу про визнання припиненим договору, обрав спосіб захисту не передбачений законом.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,1600 га, розташованої на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 06 вересня 2002 року (а.с.9).

01 лютого 2008 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Новофастівське» (орендар) було укладено договір оренди землі, зареєстрований в Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК 24 грудня 2009 року за № 09 (а.с. 7).

У день підписання вказаного договору оренди, а саме 01 лютого 2008 року, ОСОБА_1 за актом прийому-передачі передав земельну ділянку у користування ТОВ «Новофастівське» (а.с. 8).

24 жовтня 2013 року здійснено державну реєстрацію припинення ТОВ «Новофастівське», правонаступником якого є ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (а.с. 10-11).

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» лист-повідомлення про закінчення 01 лютого 2018 року строку дії договору, небажання його продовжувати та повернення земельної ділянки (а.с. 12).

Листом від 12 жовтня 2017 року керівник ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» на вищевказану заяву позивача повідомило про те, що користуватиметься вказаною земельною ділянкою до 24 грудня 2019 року (дата закінчення строку дії договору) на законних підставах, оскільки договір оренди набуває чинності (вважається укладеним) після його державної реєстрації та правові підстави для дострокового розірвання договору, на його думку, відсутні (а.с. 14).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що моментом укладення договору є дата його підписання, тому договір припиняє дію після закінчення десятирічного строку, який починається з моменту його укладення (01 лютого 2008 року), а не з моменту державної реєстрації, яка свідчить про набуття договором чинності (юридичної сили) і не може змінювати дату укладення договору.

Такий висновок суду є помилковим, враховуючи наступне.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли виникають права та обов'язки за договором, тобто коли на підставі договору (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) виникають правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України

від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі №6-872цс17.

Як вбачається зі змісту договору оренди, цей договір укладено на 10 років (п.8 Договору).

Згідно із пунктом 43 договору оренди землі він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, відповідно до зазначених норм матеріального права строк дії договору спливає 24 грудня 2019 року.

Суд першої інстанції на вказане вище належної уваги не звернув та безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, його висновки не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового - про відмову у позові.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2114,41 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» задовольнити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у позові.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» 2114,41 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 08 листопада 2018 року.