АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/489/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: представника позивача, відповідача та його представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/12456/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 4 серпня 2017 року у складі судді Стефанишина С.Л. по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В червня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, на підтримання заявлених вимог позивач зазначала, що 19.09.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1980 та підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.09.2015, серія 1-БВ № 139260. Під час перебування в шлюбі в них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія № 1-БВ № 285167, який на даний час проживає з нею. Після народження дитини, стосунки з чоловіком не склалися, через відсутність свого житла, вона переїхала проживати разом з дитиною у Вінницьку область до своїх батьків, із того часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, жодного матеріальної допомоги по утримання дитини не надає, не приймає участь у його вихованні. Позивач зазначала, що відповідач працює у ПАТ «Хмельницькобленерго» водієм, тому в змозі платити аліменти на утримання їх спільної дитини в достатньому розмірі. В звязку з цим, ОСОБА_5 просила стягнути кошти на утримання дитини ОСОБА_7 з ОСОБА_8 в розмірі ? частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином трирічного віку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2017 року позов задоволено, вирішено стягувати на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частка від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття; стягувати на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років у розмірі 1/16 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30 червня 2017 року до досягнення сином ОСОБА_7 трирічного віку .

ОСОБА_4, яка не приймала участь в розгляді даної справи, подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Посилається, що вона не була залучена до участі в справі, хоча зазначене рішення суду стосується її прав і законних

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Провадження № 22-ц/792/489/18

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 50

інтересів, оскільки вона є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_6 і на момент постановлення даного рішення вже стягуються аліменти на утримання її з відповідачем спільного неповнолітнього сина ОСОБА_10, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Таким чином, при постановленні даного рішення, суд фактично перевищив, встановлений ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», граничний розмір відрахувань з заробітної плати ОСОБА_6 з його заробітної плати, оскільки в сукупності відрахування з доходів відповідача на дітей становить 50%, а на утримання дружини ще 6,25%. За таких обставин, ОСОБА_6 вже звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, в якій ставить питання про зменшення розміру аліментів, що вже стягуються з нього на утримання обох дітей. Крім того, як вказує ОСОБА_4 у позивачки ОСОБА_5 взагалі були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання їх спільного з відповідачем сина, оскільки вони на даний час живуть однією сімєю в квартирі, що належить матері відповідача і відсутні будь-які обєктивні докази того, що відповідач ухиляється від утримання їх дитини.

Тому, ОСОБА_4 просила, допустити її до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог, скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2017 року та ухвалити нове судове рішення.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що аргументація ОСОБА_4 про необхідність залучення до участі в даній справі про стягнення аліментів усіх батьків інших дітей сторони є надуманою, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 намагається навязати свою думку про фіктивність поданого позову і що рішення суду порушує її законні права та інтереси, хоча такі твердження апелянта не відповідають дійсності. Апелянт, зазначає, що судом незаконно присуджено стягнення аліментів на утримання ОСОБА_7 в розмірі ? частки від доходів відповідача, при цьому не враховує, що аліменти на її дитину стягуються теж в розмір ? частки від доходів, тому рішення суду першої інстанції не звужує і не позбавляє право ОСОБА_4 зі свого боку звертатися до суду з позовом про збільшення або зміну розміру аліментів, які була визначені в рішенні суду на утримання сина ОСОБА_10 тому ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_6 також подав відзив на апеляційну скаргу в якому вважає її безпідставною, зазначає, що посилання ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі, що подача ним позову про зміну розміру аліментів є підставою для скасування рішення суду в даній справі є надуманими і не є підставою для його скасування. ОСОБА_6 вказує, що з його заробітної плати на користь ОСОБА_10 стягуються аліменти не менше ніж 1500 грн. щомісячно, що майже вдвічі перевищує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Вважає, що стягнення аліментів на утримання іншої дитини, а саме ОСОБА_7, ніяким чином не порушує права апелянта.

Тому ОСОБА_6 також просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України нова редакція, якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження по яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що з 19 вересня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

ОСОБА_6 на даний час належної матеріальної допомоги в необхідному достатньому обємі на утримання дітей позивачці не надає.

Зазначені обставини визнаються сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України в редакції на час подання позовної заяви батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 Сімейного кодексу України, в редакції на час подання позовної заяви визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції на час подання позовної заяви при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як передбачено ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 статті 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_6 не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина ОСОБА_11, при цьому є працездатною особою, не є інвалідом, має регулярний дохід, спроможний та зобовязаний утримувати свою дитину і дружину та правильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача саме в розмірі 1/4 частини його доходу.

Доводи апеляційної скарги, що апелянт не була залучена до участі в справі, хоча зазначене рішення суду стосується її прав і законних інтересів, при постановленні даного рішення, суд фактично перевищив, встановлений ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», граничний розмір відрахувань з заробітної плати ОСОБА_6 з його заробітної плати, наявність даного судового рішення є підставою для звернення ОСОБА_6 з позовом про зміну розміру аліментів, а крім того, у позивачки ОСОБА_5 взагалі були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання їх спільного з відповідачем сина, оскільки вони на даний час живуть однією сімєю і відсутні будь-які обєктивні докази того, що відповідач ухиляється від утримання їх дитини, слід відхилити.

Так у відповідності до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, наявність двох судових рішень про стягнення аліментів у відповідних розмірах в даному випадку не перевищує 70 відсотків відрахувань від заробітної плати, а тому не впливає на розмір стягнень аліментів, які проводяться на користь апелянта.

Не встановлено по даній справі і обґрунтованих та достатніх доказів того, що позивач і відповідач на даний час живуть однією сімєю і відповідач не ухиляється від утримання їх дитини.

Позивач має такі ж права як і апелянт, у відповідності до норм Сімейного кодексу України на отримання аліментів на утримання малолітньої дитини в частці, яка передбачена ст. 183 Сімейного кодексу України, а саме в розмірі ? частини доходу на одну дитину і відмова в позові з підстав сплати аліментів відповідачем на іншу дитину іншій особі призведе до порушення прав позивача, гарантованих їй сімейним законодавством України.

При цьому, не залучення апелянта до участі в розгляді справи в суді першої інстанції ніяким чином з вищевказаних підстав не призвело до порушення її прав, оскільки своє право на участь в розгляді справи вона реалізувала шляхом подання апеляційної скарги та мала можливість брати участі в судових засіданнях апеляційного суду.

Що стосується тверджень апелянта, що наявність даного судового рішення є підставою для звернення ОСОБА_6 з позовом про зміну розміру аліментів, то такі твердження не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в позові, так як при ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення така підстава відмови в позові не передбачена процесуальним законодавством.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року.

Судді : (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

Згідно з оригіналом ОСОБА_1