ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/2162/17

провадження № 22-ц/781/342/18

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач),

ОСОБА_2; ОСОБА_3

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

учасники справи: позивач Світловодський міський голова

ОСОБА_4;

відповідач ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який представляє інтереси Світловодського міського голови ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2017 року у склад судді: Гармаш Т.І. у справі за позовом Світловодського міського голови ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Світловодський міський голова ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 про:

- зобовязання ОСОБА_7 публічно спростувати на черговій сесії Світловодської міської ради неправдиву інформацію про роботу ОСОБА_4 на Кремль та участь у сепаратизмі, як таку, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію;

- стягнення 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 березня 2017 року на тридцять четвертій сесії Світловодської міської ради депутат міської ради від фракції «Батьківщина» ОСОБА_7 публічно заявив, що

Світловодський міський голова ОСОБА_4 «працює від Кремля, Ви їх агент і перший сепаратист».

У буквальному розумінні дана заява є звинуваченням у праці на офіційну владу Російської Федерації. Твердження про його відношення до Кремля і сепаратизм фактично прирівнює обраного міського голову до кримінальних самопроголошених ватажків «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки» тимчасово окупованих територій Донецької і Луганської областей.

В результаті публічних дій відповідача по розповсюдженню негативної інформації, яка не підтверджена жодним доказом, принижено його честь, гідність та ділову репутацію.

Звертаючись до Світловодського міського голови з вищевказаними звинуваченням відповідачем проігноровано вільне волевиявлення мешканців м. Світловодськ на місцевих виборах.

Як громадянин України він ніколи та ні за яких обставин не виступав за відділення, відокремлення чи переходу до складу іншої держави м. Світловодськ Кіровоградської області.

Неправдива інформація поширена серед мешканців м. Світловодськ, в тому числі й перед учасників Антитерористичної операції (АТО).

Крім того, під час проведення сесії Світловодської міської ради велася пряма трансляція, запис якої викладено на каналі Світловодського міського голови в порталі Ютюб та розміщено в мережі Інтернет. Відтак ОСОБА_7 мав на меті довести до відома необмеженої кількості осіб неправдиву інформацію про діяльність позивача, створити враження про вчинення ним злочинів проти основ національної безпеки України.

Вищевказані висловлювання зі звинуваченням в сепаратизмі не можна вважати оціночними. На відеозаписі сесії (початок виступу) ОСОБА_7 сказав «я серйозно кажу». Отже звинувачення містять не оціночні судження, а фактичні дані.

Поширеною недостовірною інформацією завдано моральної шкоди, яку оцінює в 50000 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_8, який представляє інтереси Світловодського міського голови ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що стороною позивача доведено поширення ОСОБА_7 інформації, яка стосується його як фізичної особи шляхом виступу на сесії Світловодської міської ради. Під час судового розгляду справи відповідачем не заперечувався факт того, що ним на сесії Світловодської міської ради поширювалися заяви щодо позивача. Судом не взято до уваги, копію його трудової книжки, в якій відображена вся його трудова діяльність та публікацію в газеті «Світловодськ вечірній» № 23 (2336) від 04 червня 2015 року, у якій волонтерами та моряками-прикордонниками висловленні слова подяки ОСОБА_4 за допомогу захисникам України. Відповідно до записів в трудовій книжці будь-яка інформація про роботу на Кремель відсутня за весь період трудової діяльності. Судом безпідставно прийнято доводи відповідача, що його висловлювання є оціночними судженнями, які не можна перевірити. Проти позивача було наклепницьке твердження, свідомо поширювалися відомості про сепаратизм як протиправні дії, що є складовою таких злочинів проти основ національної безпеки України, як посягання на територіальну цілісність і недоторканість України (ст.110 КК), фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України (ст. 110-2 КК), державна зрада (ст. 111 КК).

Апеляційне провадження відкрито 29 січня 2018 року. Розгляд справи призначено на 14 березня 2018 року. За клопотанням ОСОБА_7 розгляд відкладено на 12 квітня 2018 року. У звязку з відрядженням судді - доповідача судове засідання відкладено на 18 квітня 2018 року.

Відзив на апеляцій скаргу відповідачем не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6, який представляє інтереси Світловодського міського голови ОСОБА_4 та пояснення ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, за наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Попередньою редакцією ЦПК передбачалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції до 15.12.2017 року). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин (в редакції до 15.12.2017 року).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Світловодський міський голова ОСОБА_4 в силу посади є публічною особою, а тому у розумінні вимог закону межі і критика його вчинків є ширшими у порівнянні з оцінкою діяльності пересічного громадянина. Промова ОСОБА_7 є оціночними судженнями, оскільки не містить твердження про конкретні факти, які можливо перевірити, а відтак підтвердити чи спростувати.

Висновок суду першої інстанції перевірений колегією суддів і встановлено про його відповідність обставинам справи, спірним правовідносинам.

Судом встановлено, що 21 березня 2017 року о 10 год. 00 хв., згідно розпорядження секретаря Світловодської міської ради Кіровоградської області № 38 від 20 лютого 2017 року у сесійній залі адміністративного будинку була скликана тридцять четверта сесія сьомого скликання Світловодської міської ради Кіровоградської області. (а.с.6)

Судом першої інстанції відтворено фрагмент відеозапису тридцять четвертої сесії Світловодської міської ради (а.с.7) до промови на сесії депутата ОСОБА_7 передував виступ представника групи воїнів АТО, який серед іншого звернувся до депутатів та зазначив, що депутатом ОСОБА_9 на адресу воїнів АТО була висловлена образлива фраза, а саме, що вони є неосвіченими та просив щоб ОСОБА_9 приніс їм свої вибачення. Після цього слово взяла ОСОБА_10, яка представляє політичну силу «Батьківщина». У своїй промові вона просила вибачення у воїнів АТО, та закликала з розумінням віднестись до слів свого колеги по партії ОСОБА_9, зазначила, що він не мав на меті образити когось із них, а лише вказав, що для вирішення певних питань потрібні відповідні знання.

ОСОБА_7 навів приклади з історії та зокрема, вказав, що до конфліктів та війн народів підштовхують харизматичні лідери. Порівняв діяльність Світловодського міського голову ОСОБА_4 у м. Світловодськ, яка призводить до конфліктів серед мешканців міста, з діяльністю лідерів держав, які розбурхують конфлікти між народами, та висловив таку фразу: в мене така думка «що Ви працюєте від Кремля, Ви їхній агент і перший сепаратист», який робить те, щоб столкнути лобами людей. Ці вислови і стали приводом виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переживань.

Стаття 297 ЦК України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст.299 ЦК України).

Судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації, гарантовано статтею 32 Конституції України.

Відповідно до ч.1ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

За ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, що є спеціальними способами захисту особистого немайнового права.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України викладених у п.15 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів та телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302 ЦК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обовязок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог Світловодського міського голови ОСОБА_4.

Висловлювання депутата Світловодської міської ради ОСОБА_7 щодо міського голови ОСОБА_4 відповідно до ст.277 ЦК України не можуть бути предметом судового захисту, оскільки не містять фактичних даних, які полягають у порушенні законодавства чи моральних принципів, які можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності, у звязку з чим є лише оціночними судженням.

За ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Промова депутата ОСОБА_7 на тридцять четвертій сесії Світловодської міської ради є ознакою оціночних суджень, з використанням мовностилістичного засобу (алегорії), які не можуть бути витлумачені як фактичні дані. Інформація викладена у зазначеній промові щодо позивача не містить у собі даних із посиланням на конкретні дати та документи, і тому її не можна перевірити, а відтак підтвердити чи спростувати.

Отже, в даному випадку відсутній юридичний склад порушення, на яке вказує сторона. Тобто, відсутній факт поширення інформації відповідачем, що порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди його особистим немайновим благам, чи перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що має для нього негативні наслідки.

По суті промова ОСОБА_7, містить критичну оцінку відношення позивача щодо виникнення конфліктних ситуацій між депутатами та учасниками АТО, тобто це критика діяльності позивача як Світловодського міського голови.

ОСОБА_4 звернувся до суду як Світловодський міський голова.

Суд першої інстанції враховуючи, що позивач є голова Світловодської міської ради обґрунтовано послався при цьому на положення п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема за яким межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Даючи згоду на обрання чи призначення на публічну посаду, особа повинна усвідомлювати, що в силу необхідності дотримання принципів публічності, відкритості та підзвітності влади, що закріплені в статтях 3,6,19, 57 Конституції України, її посадова і професійна діяльність буде знаходитися під пильним наглядом суспільства. Межі оцінки і критики вчинків, висловлювань чи бездіяльності публічної особи є значно ширшими, ніж ті межі в оцінці звичайної людини.

В апеляційній скарзі йдеться , що у своїй промові відповідач прирівняв позивача до кримінальних самопроголошених ватажків так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки» тимчасово окупованих територій та що діяльність міського голови спрямована проти національної безпеки України не підтверджуються самим змістом промови.

Доводи скарги, що відповідач мав на меті донести вказану неправду інформацію до необмеженої кількості осіб, оскільки під час проведення сесії міської ради ведеться її пряма трансляція в мережі Інтернет, є необґрунтованими. Оскільки ОСОБА_4 в силу займаної посади є публічною особою та неминуче відкривається для прискіпливого висвітлення слів та вчинків.

Позивач жодним чином не довів в чому ж полягає порушення його особистих немайнових прав та що у звязку з вищезазначеними висловлюваннями стосовно нього утвердилася думка у будь-кого про те, що він працює на Кремль і є сепаратистом. Такі висловлювання не спричинили жодних негативних наслідків для позивача.

Суд при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечив баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якою встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Апеляційна скарга не спростовує висновків суду та не дає підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Враховуючи вищезазначені положення норм права, позивачем не доведено обставин щодо поширення з боку відповідача стосовно нього інформації у спосіб, який не відповідає вимогам чинного законодавства. У звязку з чим відсутні правові підстави визнавати вищевказану інформацію такою, що несе недостовірні відомості про позивача, та порочить його ділову репутацію.

Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню, адже є похідною та залежать від задоволення вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності позивачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів, виходячи з визначених ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно відмовив у задоволенні позову. Тому в порядку ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який представляє інтереси Світловодського міського голови ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 квітня 2018 р.

Суддя доповідач:

Судді: