Справа № 497/1915/18
Провадження № 2/497/939/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.

секретаря - Божевої І.Д.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Болград цивільну справу за позовом Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом, яким просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх її доходів, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що малолітня дитина відповідачки ОСОБА_2 залишилась без батьківського піклування у зв'язку з тим, що мати самоусунулася від виховання та утримання дитини. Дитина влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА. За весь час перебування дитини в державному закладі мати жодного разу не відвідала її, не цікавилися життям та станом здоров'я дитини, не дзвонила, тобто самоусунулась від її виховання та утримання. Крім того, Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси малолітньої дитини та відповідно просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.

Представник позивача, Янчева Г.Ф., до суду надала заяву, якою підтримала позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні, та просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 до суду надала заяву, якою позов визнала та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_2(а.с.5), складеним виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області, відповідно - є ОСОБА_1.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 ніде не працює, не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не виконує свої обов'язки з утримання і виховання дитини, постійно залишає свою дитину без батьківського піклування, без засобів до існування.

У вересні - серпні 2017 року служба у справах дітей неодноразово отримувала повідомлення Криничненської сільської ради про невиконання ОСОБА_1 батьківських обов'язків відносно дитини. При проведенні профілактичних рейдів «Діти вулиці» спеціалісти служби у справах дітей сумісно з секретарем Криничненської сільської ради відвідували сім'ю ОСОБА_1. При відвідуванні сім'ї - дитина брудна, неохайна, в приміщенні холодно, відсутні продукти харчування, умови утримання дитини представляли загрозу для її життя. Мати неодноразово попереджалась про відповідальність згідно законодавства України, надавались терміни для усунення виявлених недоліків.

16.11.2017 року служба у справах дітей отримала письмове повідомлення Криничненської сільської ради про неналежне виконання своїх батьківських обов'язків ОСОБА_1

З 04.12.2017 року малолітня дитина влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА у зв'язку з тим, що залишилась без батьківського піклування. Житло в якому проживала родина не відповідало санітарним нормам, були відсутні продукти харчування, одяг, взуття, діти постійно були брудні, неохайні і недоглянуті. Сім'я проживала за рахунок тимчасових заробітків, немала постійного місця проживання.

За весь час перебування дитини у притулку, мати ніколи не відвідувала дитину, не цікавилась життям та станом здоров'я, не дзвонила, тобто самоусунулась від її виховання та утримання.

Вказані обставини підтверджуються:

Свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_2 року та НОМЕР_3 (а.с.5) складеного виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Болградського району Одеській області вбачається, що відповідачка є матір'ю, тобто реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Зазначене також підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 155 СК України (а.с.6).

Довідкою Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 24.10.2016 року за № 1496 про склад сім'ї відповідачки (а.с.6).

Характеристикою виданою Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області від 02.11.2018 року на сім'ю ОСОБА_1, яка характеризується з негативної сторони, є матір'ю одинокою, одружена ніколи не була, не займається вихованням своєї дитини, про що свідчать не одноразові скарги, ніде ніколи не працювала, зловживає спиртними напоями. За характером скандальна, веде непорядний спосіб життя (а.с.8).

Згідно рішення Служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 04.12.2017 року № 10-12/2017, дитина відповідачки ОСОБА_2 влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА (а.с.3).

Довідкою Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА від 12.09.2018 року за № 03-03/430, підтверджується, що на сьогоднішній день дитина перебуває у Центрі (а.с.11).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 15.11.2017 року, в результаті виявлено, що санітарні умови в будинку, в якому відповідачка проживає - незадовільні, навколо бруд, відсутнє світлопостачання, відповідачка знаходиться у стані алкогольного сп'яніння (а.с.12).

Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 08.10.2018 року за № 03/01-26/1719 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 (а.с.2).

Отже, своїми діями, відповідачка свідомо порушує свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачка, свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не займається вихованням дитини, матеріально не забезпечує, після відібрання дитини та влаштування її до державного дитячого закладу, не цікавилася її долею, не виявила бажання забрати дитину у родину, хоча перешкод їй в цьому, ні хто не чинив і не чинить.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне положення відповідачки.

Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь дитячого державного закладу, в якому будуть виховуватись діти чи на користь опікуна на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі ? частини всіх її доходів, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Суд роз'яснює відповідачці, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».

Згідно до п. 6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704.80 гривен.

Керуючись положенням ст.ст.2,81,263-265,280-284,352,354 ЦПК України; п. 2 ч.1 ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402; ч.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, суд

УХВАЛИВ:

Позов Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавити батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Оріхівка Болградського району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь дитячого закладу, в якому будеть виховуватись дитина чи на користь опікуна - аліменти у розмірі 1/4 частини всіх її доходів, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2018 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704.80 гривен.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца