Справа № 186/930/18
Провадження № 2/188/590/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді : Ніколаєвої І.К.

з участю секретаря

судового засідання : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИБАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.03.2008 року відповідач ОСОБА_2отримав кредит у розмірі 1000,00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач в свою чергу порушує зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.04.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 27 224 гривен 25 копійок, яка складається з наступного:

- 996 гривен 04 копійки - тіло кредиту;

- 20955 гривен 61 копійок - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 27501 гривен 63 копійки - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 гривен 00 копійок - штраф (фіксована частина)

- 1272 гривні 58 копійки - штраф (процентна складова)

І тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та судового збору на підставі ст. ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615,629, 1050, 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, крім того, судові витрати в розмірі 1762 гривні.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в судове засідання , яке відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, не з'явився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, просить позов задовольнити, в повному обсязі на підставі доданих доказів, в винесенні заочного рішення не заперечують Представником позивача двічі надавалися відповіді на відзив (а.с. 57-67,) де зазначено, позов підтримують в повному обсязі, підстави зазначені відповідачем, на їх думку, надумані, відповідач повинен повернути отриманий ним кредит з виниклою заборгованістю згідно розрахунку заборгованості, що мається в матеріалах справи.

Відповідачем по справі надано відзив на позовну заяву, який було надіслало на адресу позивача( а.с. 46- 53).

Відповідач - в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечує у повному обсязі з підстав визначених у відзиві на позовну заяву надану до суду.

Відповідач зазначає, що дійсно він відповідно до говору б/н від 27.03.2008 року отримав картку від ПАТ КБ « Приватбанк», у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, Строк дії картки було встановлено на 2 роки, тобто дія картки закінчилась 26.03.2010 року, жодних претензій з боку банку до часу отримання судової повістки по справі відповідач не отримував, ні в усному, ні в письмовому вигляді , в матеріалах справи відсутні докази отримання ним таких претензій.

Відповідач просить застосувати строк позовної давності щодо вимог стягнення заборгованості відповідно до ст.253 ЦК України,

На підставі п.7 ч.13 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» , кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк якого минув.

Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у цивільно правових правовідносинах урегульованих кредитним договором.

27.03.2008 року між позивачем по справі ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір б/н. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 1000 ,00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком,відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою «, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та « тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір , що підтверджується підписом у заяві, копії Умов та правил банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додані до позовної заяви.

При укладені Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України.

Відповідно до п.1 статті 628 ЦКУ зміст договору становлять умови (пункти визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови,які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка . що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання. Ця сума визначається Кредитодавцем у Анкеті - Заяві з якою ознайомлений клієнт.

Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом 30.04.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 27 224 гривен 25 копійок, яка складається з наступного:

- 996 гривен 04 копійки - тіло кредиту;

- 20955 гривен 61 копійок - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 27501 гривен 63 копійки - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 гривен 00 копійок - штраф (фіксована частина)

- 1272 гривні 58 копійки - штраф (процентна складова)

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид і строк дії визначений в заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк уклали договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» заява.

З наданої Заяви (а.с.8) вбачається, що датою відкриття рахунку є 27.03.2008 року і відповідно є датою укладення сторонами кредитного договору № б/н.

Відповідач підписав та ознайомився з умовами договору, але, він погодився на кредитній ліміт лише в розмірі 500 гривен, позивач не повідомляв відповідача про збільшення кредитного ліміту.

Вказана обставина підтверджується копією анкети-заяви від 27.03.2008 року, що надана позивачем,

Тобто, підписуючи заяву, відповідачу був відкритий кредитний ліміт в розмірі 500 гривен.

Термін дії картки закінчився в вересня 2017 року.

Грошовими коштами з жовтня 2017 року відповідач не користувався в звязку з відсутністю доступу до карткового рахунку.

З 2015 року від позивача по справі відповідач не отримував жодного листа ,вимоги про сплату заборгованості, доказів направлення на йог адресу будь-яких повідомлень з предмету спору позивач не надав.

Останній платіж був зроблений 08.05.2015 року, що підтверджується розрахунком наданим позивачем( а.с.6).

Отже, суд прийшов до обґрунтованого переконання, що позивачем по даній вимоги пропущено строк позовної давності, відповідно до п. 2.1.1.4.6. « Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення Клієнтом зобовязань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень-змінити умови кредитного договору, встановивши термін повернення кредиту 91-й день з моменту порушення зобовязань Клієнта з погашення кредиту і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі. При цьому згідно ст. 212.611,651 Цивільного кодексу України за зобовязаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив в 91-й день з моменту настання порушення зобовязань Клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату Клієнт зобовязується повернути Банку суму Кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний термін його використання, в повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

2.1.1.4.7. У разі відсутності витрат за карткою протягом 180 днів, Банк має право припинити договір в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, відповідачем по справі у відгуку на позовну заяву наданому на адресу суду зазначено про застосування до нього строку позовної давності.

Статтею 258 ЦК передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із ч.1 ст.259 ЦК позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За ст.207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, але сторонами по справі він не укладався.

Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так , за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина перша ст.261 ЦК України). А за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261ЦК України)

Оскільки договір встановлює окремі зобовязання, які деталізують обовязок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання)відповідачем обовязку з внесення чергового платежу.

Отже , оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобовязання, черговими платежем впродовж строку кредитування,перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, а тому автоматичне неодноразове продовження дії картки не має значення для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості.

Відтак, за на ведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як на це посилається позивач.

Аналогічні висновки викладені у Постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та відповідають висновкам Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі №6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі №6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154 цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272 цс16, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104 цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16.

Отже, суд прийшов до висновку, що існують всі підстави для відмови у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності згідно з вимогами ст. 267 ЦК України.

Оскільки суд відмовляє в задоволені позову, всі судові витрати покладаються на позивача у відповідності до ст.141 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 207, 256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, ст. ст. 4, 133, 141, 229, 258-259, 263-265, 353-354 ЦПК: суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача - ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк « ПРИВАТБАНК» .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_5