ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 665/204/18-ц Головуючий в І інстанції Посунько Г.А.
Номер провадження 22ц - 819/479/2018 Доповідач Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд в складі:

Головуючого Бугрика В.В.

Суддів: Базіль Л.В.,

Чорної Т.Г.,

Секретаря Давиденко І.О.,

прокурора: Хамідової Е.Ф.

За участю представника: адвоката ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області у складі судді Посунько Г.А. від 04 жовтня 2018 року за позовом прокуратури Херсонської області до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Херсонської області звернулась до суду з позовом і в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 лютого 2016 року близько 19.00 годин відповідач ОСОБА_3, керуючи технічно справним службовим автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи рух у своїй смузі руху по автодорозі "Херсон-Каховка-Генічеськ" 26 км. + 484 м. на території Білозерського району Херсонської області, зі сторони м. Херсона в напрямку м. Каховка Херсонської області, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги п.2.3 (б), п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об'єктивну можливість виявити напівпричеп LOHR C2H99S, державний номерний знак НОМЕР_2, який був приєднаний до автомобіля DAF FTCF 75, державний номерний знак НОМЕР_3, та стояв частково у попутному напрямку руху з увімкненими аварійною сигналізацією та габаритними вогнями, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до його зупинки, або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним напівпричепом, що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачеві. За даним фактом 26 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_3 був засуджений вироком Білозерського районного суду Херсонської області за ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок кримінального правопорушення прокуратурі Херсонської області, як власнику пошкодженого автомобіля, було заподіяно майнову шкоду на суму 54672,71 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь.

Рішення суду позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4, на користь прокуратури Херсонської області (код ЄДРПОУ - 04851120, розрахунковий рахунок № 2291, банк отримувача - Державна казначейська служба України, МФО - 820172) майнову шкоду в сумі 54672 грн. 71 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і винести нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що спір між сторонами виник із трудових правовідносин, а тому до вимог відшкодування шкоди підлягають застосуванню норми КЗпП, зокрема, щодо встановленого ст. 233 КЗпП України однорічного строку на звернення до суду, який прокурором пропущено.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 02 лютого 2016 року близько 19.00 годин відповідач ОСОБА_3, керуючи технічно справним службовим автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи рух у своїй смузі руху по автодорозі "Херсон-Каховка-Генічеськ" 26 км. + 484 м. на території Білозерського району Херсонської області, зі сторони м. Херсона в напрямку м. Каховка Херсонської області, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги п. 2.3(б), п. 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об'єктивну можливість виявити напівпричеп LOHR C2H99S, державний номерний знак НОМЕР_2, який був приєднаний до автомобіля DAF FTCF 75, державний номерний знак НОМЕР_3, та стояв частково у попутному напрямку руху з увімкненими аварійною сигналізацією та габаритними вогнями, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до його зупинки, або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним напівпричепом, що спричинило пошкодження автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачеві прокуратурі Херсонської області.

За даним фактом 26 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_3 був засуджений вироком Білозерського районного суду Херсонської області за ч. 1 ст. 286 КК України. 29 березня 2018 року вказаний вирок суду набрав законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження володільцю транспортного засобу ВАЗ 21099 заподіяно матеріальних збитків у розмірі 54 672, 71 грн. Автомобіль ВАЗ 21099 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.05.2001 р. НОМЕР_5 належить на праві власності прокуратурі Херсонській області.

Отже злочином, який був вчинений відповідачем, що підтверджуються вироком суду, позивачу завдано матеріальну шкоду.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зродити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків відповідно до законодавства .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 134 КзпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознако діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Отже у справі, яка розглядається, виник спір щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином. Враховуючи положення ст. 62 Конституції України та ст. 1166 ЦК України до набрання обвинувальним вироком суду законної сили, до відповідача не могли бути звернуті вимоги про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Колегія суддів за таких обставин зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме вироком суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль ВАЗ 21099, а отже заподіяно збитків прокуратурі Херсонської області, сталася з вини відповідача, і тому саме з цієї дати необхідно обчислювати строк, в межах якого можливе притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Висновок службового розслідування, про який зазначає апелянт, не є належним доказом вчинення злочину відповідачем та заподіяння цим злочином шкоди прокуратурі, оскільки вина особи у вчинення злочину може бути встановлена лише вироком суду. Тому строк на звернення з позовом про відшкодування шкоди прокуратурі, завданої злочином, вчиненим відповідачем, не може обчислюватися з дати ДТП або дня складання висновку службового розслідування.

Також апелянт вважає неналежним доказом висновок експерта Херсонської Торгово-промислової палати, оскільки в ньому відсутні відомості про вартість автомобіля до ДТП.

Розмір збитків визначено на підставі висновку, який складено експертом Херсонської торгово-промислової палати Єрофєєвим В.О., що має кваліфікацію судового експерта за спеціалізацією «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитків, спричинених власнику транспортного засобу», що підтверджується свідоцтвом юстиції України від 28.09.2001р. №541. Також у зазначеному висновку вказано саме вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу внаслідок його пошкодження, яка склала 64677, 21 грн. При цьому експерт дійшов висновку про економічну недоцільність виконання ремонтних робіт, оскільки їх вартість перевищує ринкову вартість автомобіля, визначену до настання ДТП, яка склала 54672,71 грн.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 встановлено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо застосування позовної давності на підставі ч. 3 ст. 233 КзпП України. Так, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Цей річний строк обчислюється з дня виявлення прямої дійсної шкоди. Час, що пройшов до виявлення шкоди, значення для вирішення питання про строк, в межах якого можливе притягнення працівника до матеріальної відповідальності, не має.

Вина відповідача ОСОБА_3 у пошкодженні автомобіля, відповідно - в заподіянні позивачеві майнової шкоди, була встановлена 26 лютого 2018 року вироком Білозерського районного суду Херсонської області. Тому, саме з цієї дати необхідно обчислювати строк, в межах якого можливе притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Посилання апеляційної скарги, що спір між сторонами виник із трудових правовідносин та має вирішуватися виключно нормами трудового законодавства колегія суддів не приймає, та зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені рішення керувався трудовим законодавством, а отже доводи апеляційної скарги є недоречними.

Постановою пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду» від 12 червня 2009 року №5 зазначено, що оскільки підставою позову є фактичні обставини наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору. Отже суд у вирішенні спорів повинен застосовувати норми права, якими регулюються спірні правовідносини у конкретних справах, незалежно від того, чи посилається на відповідні норми сторони та інші учасники судового процесу, оскільки підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а не саме по собі посилання на норми права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції справа вирішена правильно, рішення суду відповідає фактичним обставинам, є обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2018 року по даній справі залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 грудня 2018 року.

Головуючий (підпис) В.В. Бугрик

Судді (підпис) Л.В. Базіль

(підпис) Т.Г. Чорна

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 11 грудня 2018 року

Постанова набрала законної сили 06 грудня 2018 року

Суддя В.В. Бугрик

Секретар судового засідання І.О. Давиденко