ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2486/18 Номер провадження 22-ц/814/102/18Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - судді-доповідача Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2018року, ухвалене суддею Самсоновою О.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 29 серпня 2013 року було укладено договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1600 грн., а ОСОБА_3 взяла зобов'язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов'язання не виконала. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 56377,61 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 1596,89 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 48552,71 грн., заборгованість за пенею та комісією 3067,17 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 2660,84 грн. (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) до ОСОБА_3 (проживаючої: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2013 року б/н у розмірі 2096,89 грн., на відшкодування понесених судових витрат 65,19 грн., а всього стягнуто 2162,08 грн. (дві тисячі сто шістдесят дві гривні вісім копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», який у поданій апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитом. В іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача послався на порушення місцевим судом порядку, встановленого для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, а також допущено порушення норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачі до суду не подали.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається що 29 серпня 2013 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н.

За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1600,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картуНОМЕР_2 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який визначено до липня 2016 р., що підтверджується наданою суду апеляційної інстанції довідкою (а.с. 103).

Позичальник зобов'язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, які викладені на сайті ПриватБанку, складає між ним та банком договір.

За умовами вказаного кредитного договору позичальник зобов'язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом (п.п. 1.1.2.5, 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно п. 1.1.5.1 сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх зобов'язань у відповідності з законодавством України та умовами договору.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому за ним утворилась заборгованість, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки кредитні кошти повернуті відповідачем не в повному обсязі, станом на 28 лютого 2018 року її заборгованість перед позивачем по одержаному кредиту складає 1596,89 грн. Заборгованість по процентам за користування кредитом позивач обраховує у розмірі 48552,71 грн.

Проаналізувавши умови кредитного договору та вивчивши наданий банком розрахунок заборгованості, місцевий суд прийшов до висновку про те, що заборгованість по процентам за користування кредитом обрахована позивачем всупереч умовам кредитного договору.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Як убачається з розрахунку (а.с.5-6, 89-91), при заборгованості за тілом кредиту в сумі 1596,89 грн., за процентною ставкою -30,00% річних за період з 26 квітня 2013 року по 31 серпня 2014 року позивач нарахував проценти за користування кредитом у розмірі 1348,42 грн., тобто реальна відсоткова ставка за даним нарахуванням склала 62,52% річних.

За період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року при заборгованості за тілом кредиту в сумі 1596,89 грн., за процентною ставкою - 34,80% річних, позивачем відповідачу нараховано відсотки у розмірі 744,95 грн. (2093,37 грн.- 1348,42 грн.). Також відповідачем в цей період сплачено відсотків у розмірі 518,63 грн. Відповідно, сума відсотків, нарахована позивачем відповідачу за цей період склала 1263,58 грн., що відповідає реальній процентній ставці у розмірі 136,23% річних.

За період з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року позивачем застосовано відсоткову ставку у розмірі 1027% річних: за 2 роки 304 дні при сумі боргу 1596,89 грн. відсотків нараховано 46459,34 грн. (48552,71 грн. -2093,37 грн.).

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 01 серпня 2017 року при розгляді цивільної справи № 6-2322цс16.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В матеріалах справи відсутні докази, що б підтверджували узгодженість між сторонами, у встановленій законом формі, права банку нараховувати проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як убачається із кредитного договору та довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду», за порушення позичальником строків виконання зобов'язання передбачено одночасно штраф і пеню, тобто за одне й те саме порушення існує подвійна відповідальність одного виду.

Однак, в силу ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Окрім цього, в розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-1374 цс17 від 11 жовтня 2017 року щодо одночасного стягнення штрафів фіксованої частини і процентної складової, суд вищої інстанції дійшов висновку, що така заборгованість є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 липня 2018року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.11.2018 року.

Головуючий суддя-доповідач /підпис/ Чумак О.В.

Судді: /підпис/ Дряниця Ю.В.

/підпис/ Пилипчук Л.І.

ЗГІДНО:

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.В.Чумак