Справа № 202/6902/17
Провадження № 2/202/452/2018
13 березня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.
при секретарі Герасименко В.А.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
20 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
У своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 07 вересня 2002 року виконкомом Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Просила суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 07 вересня 2002 року виконкомом Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 25.
Позивач у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що з 2013 року з відповідачем не веде спільного господарства та не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Ретивова".
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, протокол судового засідання не вівся.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.
З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 07 вересня 2002 року виконкомом Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 07.09.2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-КИ № 152945 від 07.09.2002 року /а.с. 7/.
Від шлюбу мають спільну дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 226618 від 14.10.2003 року /а.с. 8/.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Сторони з 2013 року не ведуть спільного господарства, проживають окремо.
Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 2013 року.
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Надання сторонам строку для примирення на думку суду є недоцільним, оскільки шлюбні відносини припиненні, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.
Майновий спір між сторонами відсутній.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка просила суд залишити їй прізвище «Ретивова», на підставі ст. 113 СК України суд вважає за можливе залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище «Ретивова».
Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих участниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, їх сімя розпалася остаточно та відновлена бути не може, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судові витрати, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.
Керуючись ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 9, 51 Конституції України, ст. ст. 1-3, 7, 13, 18, 21, 24, 27, 55-56, 69, 104-105, 110-115, 160 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265, 280 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 03.10.2017 року), суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Дніпро, Донецьке шосеАДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Дніпро, Донецьке шосеАДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, 07 вересня 2002 року виконкомом Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 25 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище "Ретивова".
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Заочне рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили , якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко