ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1594/16-ц Номер провадження 22-ц/814/120/18Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Червонозаводське бурякогосподарство» на заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Червонозаводське бурякогосподарство» про визнання недійсним договору, встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказував, що йому на праві власності належить земельна ділянка, що розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Вказана земельна ділянка були передана в користування відповідачу для сільськогосподарських потреб на підставі простого письмового договору, укладеного від імені позивача.

Зазначав, що вказаний договір був підписаний його дружиною ОСОБА_3, всупереч його волі, а тому просив суд визнати недійсними договір встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 06 лютого 2015 року.

Заочним рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 06 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Червонозаводське бурякогосподарство» щодо земельної ділянки , площею 3, 07 га, за цільовим призначеннямдля ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого на підставі розпорядження Лохвицької райдержадміністрації від 15 травня 2003 року №241, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №764.

Стягнуто з ТОВ Агрофірма «Червонозаводське бурякогосподарство» на користь ОСОБА_2, понесені судові витрати: по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 164 грн. 80 коп. та витрати повязані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи в сумі 7 056 грн. 60 коп.

Рішення оскаржив відповідач, який просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, він фактично виконувався сторонами, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Крім того, вважає, що судом першої інстанції було безпідставно ухвалено заочне рішення у справі, оскільки відповідач не з'явився у судове засідання вперше.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,07 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області з цільовим призначенням: ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 10.07.2003 року № 241, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 764.

06 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірмою «Червонозаводське бурякогосподарство» укладено у простій письмовій формі договір встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) , який зареєстрований 11 лютого 2015 року реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області. За даним договором відповідач набув право користування земельною ділянкою на 10 років, з метою використання її для сільськогосподарських потреб.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 27 березня 2018 року № 22992/4486 підписи від імені ОСОБА_2 у договорі про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис)від 06 лютого 2015 року виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не укладав спірний договір.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно з частиною першою статті 6, статті 35 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до частин першої, третьої, п'ятої статті 203, частини другої статті 207 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2, посилався на неналежність йому підпису в оскаржуваному договорі.

Так, частинами 3,4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, висновком судово-почеркознавчої експертизи від 27 березня 2018 року № 22992/4486 встановлено факт неналежності підпису, що міститься у договорі власнику земельною ділянки - ОСОБА_2

Тобто, спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою.

Таким чином, договір укладений без волевиявлення ОСОБА_2, що зумовлює недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 543/487/15-ц.

Посилання скаржника на безпідставність ухвалення судом першої інстанції саме заочного рішення у справі є необґрунтованими, оскільки, з урахуванням наявного в матеріалах справи підтвердження належного повідомлення відповідача про дату і місце розгляду справи, суд першої інстанції був уповноважений ухвалити у справі заочне рішення у порядку ст. 280 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Червонозаводське бурякогосподарство» залишити без задоволення.

Заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач /підпис/ Ю. В. Дряниця

Судді: /підпис/ Л. І. Пилипчук

/підпис/ О. В. Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця