Справа № 462/5832/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Пилип'юк Г. М.

за участю секретаря Зубрицької О. М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_8

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "БТІ та ЕО" про усунення перешкод в користуванні горищним приміщенням,

встановив:

позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить зобов'язати ОСОБА_3 поновити перегородку між приміщенням №1-10 та горищним приміщенням пл.5,30 кв.м., розташованим біля коридору №1-7, та поновити дверний прохід до такого з коридору під №1-7 на мезоніні, а також зобов'язати відповідачів надати позивачу ключі від вхідних дверей до мезоніну в будинку АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2003 року відповідачам надано в одноособове користування приміщення, розташовані в мезоніні в будинку садибного типу АДРЕСА_2 під №1-8 пл.12,1 кв.м. та під №1-10 пл.12,1 кв.м. та під №1-9 пл.14,2 кв.м., а решту приміщень залишено в спільному користуванні сторін - співвласників будинку. Відповідач ОСОБА_3 замурував вхідні двері з коридору під 1-7 до горищного приміщення пл.5,3 кв.м. та ліквідував цегляну перегородку між приміщеннями літ.1-10 до цього приміщення, чим самоуправно заволодів в одноособове користування усім лівим крилом мезоніну. Позивач не має доступу до горищного приміщення пл. 5,3 м.кв., розташованого в мезоніні поруч з приміщенням під №1-10 через відсутність окремих входів до таких з коридору під №1-7, та позбавлена права на користування вказаним горищним приміщенням.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що він права позивача не порушував, оскільки демонтаж перегородки на горищі в зазначеному будинку здійснено ОСОБА_6, тобто їхнім батьком, в 1996 році коли останній був одноособовим власником будинку, про що видано розпорядження Залізничної районної адміністрації № 461 від 1996 року, яким погоджено відповідне перепланування. Жодного дверного проходу з коридору під номером 1-7 до мезоніну ним замуровано не було, а тому немає підстав для його поновлення.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що в спірному будинку фактично жодних горищ не має, а є мезонін, який є в користуванні відповідачів на законних підставах згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17.10.2003 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити такі з наведених мотивів.

Відповідачі та їх представники в судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, зазначених в письмових запереченнях.

Третя особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "БТІ та ЕО" в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.

Як встановлено судом, позивач та відповідачі є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1

Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17.10.2003 року ОСОБА_3 виділено в користування приміщення під літерою 1-4 площею 20 м.кв., 1-10 площею 12 м.кв., підвальне приміщення під номером 4 та гараж "В", виділено в користування ОСОБА_2 жилі приміщення під літерою 1-9 площею 12,1 м.кв., 1-9 площею 14,2 м.кв., підвальне приміщення під цифрою 6 і сарай "Е", виділено у користування ОСОБА_1 жилі приміщення 1-6 площею 12,3 м.кв., 1-5 площею 16,6 м.кв., сарай "Б". В спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_7 залишено підвальне приміщення під цифрою 3 площею 10,6 м.кв. Решту приміщень в будинку АДРЕСА_1 залишено в спільному користуванні співвласників.

Дослідженням інвентаризаційної справи на будинок по АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 12.03.1999 рік на плані будівлі - мезоніні відсутнє позначення дверей між горищем пл. 5,3 м. кв. та коридором 1-7. Так само відсутнє вказане позначення дверей і на поверхневому плані мезоніну в технічному паспорті від 22.11.2006 року. (оригінал плану будівлі від 11.03.1999 року знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи, оригінал технічного паспорту від 22.11.2006 року оглянутий в судовому засіданні). Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо поновлення дверного проходу до такого з коридору під №1-7, оскільки наявність такого в минулому не підтверджується дослідженими судом доказами. Долучений технічний паспорт від 28.09.1999 року в оригіналі не представлений.

Водночас, позивачем не надано суду доказів на підтвердження самовільного демонтажу саме відповідачами цегляної перегородки між приміщенням №1-10 та горищним приміщенням пл.5,3 кв.м. розташованим біля коридору під 1-7.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з технічних паспортів від 12.03.1999 року та 22.11.2006 року, прохід до спірного приміщення горища, можливий лише через житлову кімнату на другому поверсі під літ.1-10, яка згідно рішення суду виділена ОСОБА_3, шляхом проходу через цю кімнату, та без згоди останнього чи без встановлення окремого порядку користування чужою власністю є неможливим.

А тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав передбачає право користування чужим майном, суперечить положенням ст. 321 ЦК України та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "БТІ та ЕО" про усунення перешкод в користуванні горищним приміщенням відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2018 року.

Суддя: Г. М. Пилип'юк

Оригінал рішення.