____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6118/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання пункту договору недійсним, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2018 року до Київського районного суду міста ОСОБА_3 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк», в якій позивач просить визнати умову кредитного договору № 500497581 від 02.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, щодо обовязку позичальника сплачувати комісію за п.п.2.8.1, 2.8.2, 2.8.3, 2.8.4. пункту 2.8. Договору недійсною з моменту укладення договору та стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 суму сплаченої комісії за нікчемною умовою кредитного договору № 500497581 від 02.07.2014 року (п.п.2.8.1, 2.8.2, 2.8.3, 2.8.4. пункту 2.8. Договору) .

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.07.2014 року між позивачем та ПАТ «Альфа- Банк» був укладений кредитний договір №500497581, згідно до умов якого позивач отримав кредит. Згідно до додатку №1 до Договору, мета кредиту: споживчі потреби. В розділі 2 Договору зазначені: сума кредиту (п.2.1. Договору); процентна ставка, за користування кредитом (п.2.2. Договору); комісійна винагорода Банку (п.2.8. Договору).

Відповідно до умов п.2.8. Договору, комісійна винагорода Банку складається із сум: за управління Кредитом - 2,40%, повинна сплачуватись позивачем щомісячно, та розраховується із загальної суми Кредиту, вказаного в п.2.1 Договору; за операцію з переказу коштів, в розмірі 1,8% від суми переказу; за прийняття коштів до 1500 грн., з перерахунком для зарахування на Рахунок Банку - в розмірі 35 грн.; 2.8.4 за переказ коштів до 1500 грн., за допомогою програмно - технічного самообслуговування Банку 10 грн.

Проте, обов'язок зі сплати комісійної винагороди, про яку йдеться у п.2.8. Договору, позивач вважає несправедливою умовою Договору, яка суперечить статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", тому просить суд визнати вказану умову недійсною з моменту укладення договору.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.10.2018 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Представником відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» ОСОБА_3 було подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву від 07.11.2018 року, з якого вбачається, що позивач на час укладення кредитного договору був згоден з усіма умовами та зобовязався виконувати зазначені умови договору належним чином, жодних зауважень чи застережень на момент укладення та підписання договору з боку позивача заявлено не було. Крім того, представником відповідача вказано про те, що із позовної заяви вбачається, що позивач дізнався про порушення його права 02.07.2014 року дати укладення та підписання договору з додатками до нього, але з позовом до суду звернувся тільки у вересні 2018 року, тобто після спливу трирічного строку, тому просить застосувати до позовних вимог наслідки спливу строків позовної давності.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання, призначеного на 06.12.2018 року зявився представник позивача ОСОБА_4, яка позовні вимоги підтримала, та надала письмові пояснення, з яких вбачається, що раніше в Київському районному суді м.Одеси вже розглядалась позовна заява ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, але вона була залишена судом без розгляду без відома позивача, тому просить визнати причину пропуску строку для звернення до суду поважною. До судового засідання 13.12.2018 року представник позивача не зявилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

У звязку з тим, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України судом не встановлено, тому відповідно до ч.3 п.1 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності такого учасника або його представника у разі неявки їх у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_3В в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання, яким просив у задоволення позовних вимог відмовити у повному обсязі, надав суду повний розрахунок заборгованості та просив розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

При викладених обставинах та з огляду на норми ч.3 ст.211 ЦПК України про те, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, та приймаючи до уваги норми ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження по справі, вважає за можливе розглянути справу, оскільки письмові докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 520/5105/17р., приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № №500497581 від 02.07.2014 року про надання споживчого кредиту, ПАТ «Альфа-банк» зобовязався надати ОСОБА_1 кредит у вигляді грошових коштів в розмірі 32832,00 грн., зі сплатою процентної ставки 17,99 річних, тип процентної ставки фіксований, кінцевий строк користування кредитом 03.07.2017 року/п.п.2.1,2.2,2.3 кредитного договору/./а.с.7/

ОСОБА_1, як позичальник, зобовязався повернути зазначену суму грошей та сплатити відсотки за його користування. У п.2.6. договору передбачено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором. Платежі в повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах, терміни і в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невідємною частиною.

Разом з підписанням кредитного договору, сторонами був підписаний Додаток № 1 до кредитного договору «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», в зазначеному додатку наявна уся інформація стосовно: суми кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, термін користування кредитом та інша інформація передбачена Законом України «Про захист прав споживачів», а саме п.2 ст.11 Закону / в редакції, що діяла на час укладення договору//а.с.28/

Зокрема, відповідно до умов п.2.8. Договору, комісійна винагорода Банку складається із сум: за управління Кредитом - 2,40%, повинна сплачуватись позивачем щомісячно, та розраховується із загальної суми Кредиту, вказаного в п.2.1 Договору; за операцію з переказу коштів, в розмірі 1,8% від суми переказу; за прийняття коштів до 1500 грн., з перерахунком для зарахування на Рахунок Банку - в розмірі 35 грн.; 2.8.4 за переказ коштів до 1500 грн., за допомогою програмно - технічного самообслуговування Банку 10 грн.

Факт укладання вказаного кредитного договору та отримання кредитних грошових коштів у розмірі 32832,00 грн. позивачем та його представником не оспорюється.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобовязався проводити сплату по поверненню отриманих кредитів та відсотків.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти та комісію.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи та розрахунком заборгованості станом на 11.12.2018 року/а.с.42/ встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, фактично з липня 2014 року по листопад 2018 року, періодичні платежі згідно умов договору та встановленого графіку сплачував, умови договору не порушував, питання про його розірвання чи визнання недійсним через ненадання кредитором своєчасної та достовірної інформації про послугу не заявляв, отже його волевиявлення, як учасника правочину, було вільним і відповідало внутрішній волі, а правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Закон України «Про захист прав споживачів» гарантує споживачам кредитних послуг ряд гарантій. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію.

Згідно п. 2 ст. 11 Закону, перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Той самий обов'язок банку повідомити споживача про сукупну вартість кредиту встановлено Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені Постановою НБУ №168 від 10.05.2007 р.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Ціна є одним із визначальних критеріїв для здійснення споживачем свідомого вибору. Ціна товару (послуги) та термін дії Договору є істотними умовами будь-якого договору, а тому мають погоджуватися сторонами. Їх зміна в односторонньому порядку є недопустимою.

В укладеному сторонами договорі кредиту, підписання якого позивач не оспорює та визнає, п.5 доступно та зрозуміло передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якої іншої інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачено нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз'ясненні, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що (2) він отримав свій примірник Цього Договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення; що (3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №1577 від 10.06.2014 року, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку за електронною адресоюalfabank.com.ua та йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний, тобто позичальнику ОСОБА_1 була надана повна інформація про умови надання кредиту, його вартості та інших супутніх послуг і тарифах до них.

Судом встановлено, що до укладання кредитного договору ОСОБА_1 заповнював заяву-анкету на отримання кредиту, в якої зазначено, що позивач своїм підписом на цій анкеті-заяві підтверджує, що при поданні цієї анкети-заяви письмово ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту від ПАТ «Альфа-банк», про всі його переваги та недоліки, а саме про те що: 1. Цільове використання (мета кредиту) - на споживчі потреби. 2. Спосіб видачі кредиту - шляхом перерахування коштів у сумі кредиту на рахунок позичальника, реквізити якого зазначені у кредитному договорі. З. Забезпечення за кредитом - відсутнє. 4. Погашення кредиту здійснюється щомісяця рівними частинами. Основні переваги кредиту: кредит надається у національній валюті, відсутність прихованих комісій та платежів. Можливість дострокового погашення кредиту без штрафних санкцій. Основні недоліки кредиту: при погашені заборгованості за кредитом через каси банків-партнерів та інших банків можливе стягнення комісій за переказ готівки в рахунок погашення заборгованості за кредитом згідно до тарифів банків-партнерів та інших банків...»

Необхідно зауважити, що у анкеті-заяві також наявна таблиця з інформацією щодо орієнтованою сукупною вартістю кредиту, реальна та номінальна відсоткова ставка за користування кредитом та інше.

Таким чином, суд вважає безспірний факт отримання повної і всебічної інформації по умови кредитування: відсоткову ставку, термін користування кредитними коштами, розмір та порядок нарахування комісій, розмір штрафів за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань та інші узгоджені сторонами умови договору, тобто відповідачем в повному обсязі було виконано вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, оцінені судом надані з боку сторін докази дають підстави вважати, що посилання позивача у позовній заяві на несправедливі умови договору, внаслідок чого він є нікчемним, є хибними та не заслуговують на увагу.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обовязок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу предявлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно норм ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину або його частини є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України: зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Тобто, предметом доказування у цій категорії справ є додержання сторонами в момент укладення договору вимог закону, а не процесу виконання цього договору вже після його укладення.

Проте таких обставин позивачем у справі не доведено. Не розуміння позичальником запропонованих ПАТ «Альфа-банк» умов кредитного договору або неможливість їх оцінити в сукупності в момент укладення, щодо витрат на його обслуговування та здорожчання, не можна вважати підставами визнання недійсності договору або його частини на час укладання. Проте здорожчання кредиту в процесі його виконання/або комісійної винагороди/, у випадку доведення обґрунтованості зазначених фактів, може бути підставою для перерахунку позивачу кредитної заборгованості перед банком, а не для визнання пункту договору недійсним.

Зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності слід дійти висновку, що позивачем та його представником не було доведено та підтверджено належними та допустимими доказами істотність значення обставин, щодо несправедливості умов договору та визнання пункту щодо визначення комісійної винагороди недійсним.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначалося вище, позивачу до укладення кредитного договору в письмовій формі в повному обсязі було надано банком інформацію передбачену п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, судом не встановлені будь-які обставини, які мають правові наслідки для визнання пункту 2.8 Кредитного договору недійсним.

Крім того, слід зазначити, що позивачем ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності про визнання пункту договору недійсним з наступних підстав.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Таким чином, у разі порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача під час укладання оспорюваного договору, позовна давність за вимогами про визнання договору недійсним необхідно обчислювати з дня укладання оспорюваного договору.У виниклих між сторонами правовідносинах строк позовної давності складає три роки.

Як зазначено вище договор кредиту був укладений між сторонами 02.07.2014 року.

З позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся до суду 25.09.2018 року, про що свідчить відмітка на позовній заяві. Тобто, позивач звернувся до суду з пропуском визначеного законом трирічного строку, про що також заявлено представником відповідача у його заяві до суду.

Таким чином, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини вказують на пропущення позивачем строку позовної давності без поважних причин, що вказує на обґрунтованість заяви представника відповідача про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, а як наслідок на підставу для відмови в задоволенні предявлених позовних вимог. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання умови кредитного договору недійсною з моменту укладення договору та стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 суми сплаченої комісії за нікчемною умовою кредитного договору № 500497581 від 02.07.2014 року слід відмовити у повному обсязі, у звязку з відсутністю порушеного субєктивного права, а не пропуску позовної давності.

Посилання представника позивача ОСОБА_4 на те, що пропущення строку позовної давності позивачем з поважних причин, судом відхиляються, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 05.09.2018 року були залишені без розгляду, та вказана ухвала позивачем оскаржена не була, тому посилання представника позивача про пропущення строку позовної давності з поважних причин, судом до уваги не приймається, так як така позиція не узгоджується та суперечить вимогам ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Керуючись ст.ст.11,203,215,229,230,257,261,265,267,627,628,629,638,1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання пункту кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 13.12.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.