Справа №: 343/1415/18
Провадження №: 2/0343/764/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, на стягнення їх в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого в них 24.07.2008 року народився син ОСОБА_3. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2010 року їхній шлюб розірвано, а сина ОСОБА_3 залишено на проживанні з матірю. Рішенням цього ж суду від 30.07.2010 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, хоч він добровільно виконував свій обов»язок по матеріальному забезпеченню дитини. Після рішення суду, крім сплати аліментів, він додатково брав участь в утриманні сина, постійно відвідував його, вони спільно проводили час, син часто бував за місцем його проживання, відповідачка залишала дитину на тривалий період часу з ним на проживанні, тому 23.05.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачці на її вимогу. З вказаних причин він до 12.06.2018 року аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 не сплачував. Однак, 11.06.2018 року до виконавчої служби поступила заява від представника відповідачки про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 02 серпня 2010 року на підставі рішення Долинського районного суду від 30.07.2010 року у справі № 2-799/2010 року. Розуміючи свою відповідальність за забезпечення необхідних умов для розвитку дитини, він змушений звернутися з даним позовом, оскільки не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у визначеному рішенням суду розмірі. Так, 14.09.2010 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, від якого в них 19 травня 2011 року народився син ОСОБА_5. Крім сина ОСОБА_5 на їх утриманні знаходяться також неповнолітні діти дружини від першого шлюбу: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. В січні 2016 року він захворів на тяжку хворобу - абсцес нижньої долі правої легені, не госпітальна пневмонія група III з локалізацією в нижніх долях обох легень, важкий перебіг, яка ускладнилася двобічним метапневмонічним пневмоплеврофібозом, фаброзуючим альвеолітом, двобічним малим гідротораксом та хронічним не обструктивним бронхітом, у звязку з чим 26 травня 2016 року йому було встановлено другу групу інвалідності, а з 01.07.2018 року - третю групу інвалідності. В звязку з захворюванням він потребує постійного лікування та посиленого харчування і його доходів для цього не вистачає, так як його середньомісячний дохід складається із заробітної плати, яка становить близько 3400,00 грн. та пенсії по інвалідності в розмірі 1452,00 грн. Крім того, він проживає в квартирі дружини, яка придбала її за кредитні кошти і зобовязана щомісячно погашати заборгованість за кредитним договором № 68-22/348 від 22 квітня 2008 року, яка станом на 08.12.2014 року складала 107 509,61 грн., 120 744,87 грн. та 13 450,47 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості - 2033 рік. З його доходів щомісячно проводяться відрахування в рахунок погашення заборгованості за цим кредитом згідно його заяви. Разом з тим, відповідачка отримавши за рішенням суду в 2014 році тимчасовий дозвіл на виїзд дитини за кордон, виїхала разом з сином ОСОБА_3 до Іспанії, де по сьогоднішній день проживає у своїх батьків, працевлаштувалася там і має стабільні та високі доходи, а син навчається в школі. Враховуючи значне погіршення стану здоровя, зміну сімейного стану та важке фінансове становище, що є підставами для зміни раніше встановленого розміру аліментів, він змушений звернутися в суд з даним позовом.

Представник відповідачки згідно довіреності ОСОБА_8 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачкою у 2010 році ОСОБА_1 жодним чином не бере участі у вихованні дитини, її матеріальному забезпеченні, не цікавиться життям дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто, самоусунувся від виконання своїх законних батьківських обовязків. Наведені ним в позовній заяві твердження про участь у вихованні та забезпеченні дитини є вигаданими, не підтверджені жодними доказами і мають належне документальне спростування, так як у позивача станом на 15 серпня 2018 року є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 35 406,56 грн. Також неправдивим є твердження позивача про звернення відповідачки у відділ державної виконавчої служби Долинського РУЮ про повернення виконавчого листа без виконання в звязку з належним виконанням ним батьківських обовязків, адже таке звернення мало місце внаслідок цинічної поведінки позивача, який не дозволяв відповідачці поїхати за кордон на оздоровлення з дитиною, яка має хронічні захворювання дихальних шляхів. Щодо твердження позивача про наявність у нього іншої сімї та утримання неповнолітніх дітей дружини: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, то як вбачається із долучених позивачем свідоцтв про народження вказаних дітей, батьком останніх є ОСОБА_9, а не позивач. Батьківство позивача не визначено у свідоцтві про народження дітей і не визнано за рішенням суду. Таким чином, позивач не є батьком цих дітей, не має жодного батьківського правового звязку щодо них, а відтак не має жодних юридичних обовязків. У цих дітей є батько, який і має обовязок по їх матеріальному забезпеченню. Що стосується стану здоровя позивача, то з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 481516 від 07.06.2016 року вбачається, що йому рекомендовано спостереження у пульмонолога по місцю проживання, тобто, жодного курсу лікування, реабілітаційних заходів, щоб спричиняло фінансові затрати, лікарем не рекомендовано. Окрім того цей документ містить інформацію двохрічної давності. З довідки до акта огляду МСЕК від 11.07.2018 року вбачається, що позивач має 3 групу інвалідності, у висновку про умови праці вказано про протипоказання важкої фізичної праці та роботи, повязаної з переохолодженням. Оскільки позивач має вищу освіту, то вказані висновки жодним чином не обмежують його у реалізації права на працю. Навпаки, вказані документи підтверджують повну можливість працездатності позивача з метою отримання доходів для забезпечення виконання обовязку по утриманню своєї дитини. Щодо договору про внесення змін № 2 до договору кредиту № 68-22/348 від 22.04.2008 року, то основний договір кредиту було укладено 22.04.2008 року, тобто до моменту реєстрації шлюбу між позивачем і ОСОБА_10, що означає відсутність зобовязань позивача по його виконанню, а також до позовної заяви не долучено жодного розрахункового документа, який би підтверджував фактичні витрати за цим договором, та хто саме несе ці витрати. Крім того, позивачем минулого року було придбано транспортний засіб марки «Волга», тобто, мали місце витрати платника аліментів на придбання рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. На даний час розмір раніше визначених судом аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2010 року стягнуто аліменти в розмірі ? частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, розмір аліментів визначений рішенням суду, є меншим ніж законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів. Разом з тим слід врахувати, що син ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку. Беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обовязку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, медичного догляду, так як дитина перебуває на диспансерному обліку, враховуючи матеріальне становище позивача, характер та розмір витрат на виховання та гармонійний розвиток дитини, те, що позивач працездатний, свідомо ухиляється від сплати аліментів протягом 5 років, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв»язку з його безпідставністю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, на стягнення їх в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Просив врахувати, що раніше він добровільно виконував свій обов»язок по сплаті аліментів на дитину і продовжує його виконувати, а заборгованість, на існування якої вказує представник відповідачки, виникла штучно і він оскаржує її в судовому порядку. Крім того, вже протягом 4 років він позбавлений можливості бачити сина та спілкуватися з ним, оскільки відповідачка обманула його і, не зважаючи на тимчасовий дозвіл на виїзд дитини за кордон, фактично вивезла його на постійне місце проживання. Вважає безпідставним посилання представника відповідачки на те, що він в останній час прибав автомобіль, оскільки даний автомобіль «Волга», 2005 року випуску, купили йому батьки, щоб він мав на чому добиратися на роботу і його вартість є незначною.

Заяви та клопотання учасників справи:

Сторони заяв та клопотань не подавали.

Процесуальні дії:

Ухвалою суду від 02.08.2018 року відкрито провадження в справі.

Заочним рішенням суду від 04.09.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частки щомісячного доходу (заробітку), до 1/6 частки усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які ухвалено стягувати з моменту набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 12.10.2018 року скасовано заочне рішення від 04.09.2018 року та призначено дану справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 26 жовтня 2018 року о 13.30 год. в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області.

В судове засідання відповідачка повторно не зявилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення їй рекомендованого поштового відправлення та оголошенням про виклик її до суду, поміщеним на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 26.10.2018 року. За таких обставин суд 07.11.2018 року постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідачки у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, з урахуванням її відзиву на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 2-799/2010 року від 30.07.2010 року (а.с. 17), з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вирішено стягнення аліментів розпочати з 14.06.2010 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 481516, виданої Івано-Франківською ОКЛ 07.04.2016 року (а.с. 23), ОСОБА_1 лікувався в даному закладі з 09.03.2016 року по 07.04.2016 року з діагнозом: абсцес нижньої долі правої легені, не госпітальна пневмонія група III з локалізацією в нижніх долях обох легень, важкий перебіг, яка ускладнилася двобічним метапневмонічним пневмоплеврофібозом, фаброзуючим альвеолітом, двобічним малим гідротораксом та хронічним не обструктивним бронхітом, у звязку з чим 26 травня 2016 року йому було визначено другу групу інвалідності, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК від 26.05.2016 року (а.с. 24).

Про те, що стан здоров»я позивача залишається неналежним, йому протипоказана важка фізична праця і роботи, пов»язані з переохолодженням та рекомендовано спостереження в пульмонолога, свідчить довідка до акта огляду МСЕК № 1235 від 11.07.2018 року (а.с. 25), згідно з якою йому встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.08.2020 року.

Свідоцтво про шлюб серії 1-НМ № 084793 від 14.09.2010 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 153 (а.с. 19), підтверджує, що в цей день ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4

Про те, що від даного шлюбу в них 19.05.2011 року народився син ОСОБА_5, свідчить свідоцтво про його народження серії 1-НМ № 178177 від 02.06.2011 року, видане виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 20).

Оцінка суду:

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задоволити частково, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 ч.2 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 192 ч.1 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що після постановлення 30.07.2010 року рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, в позивача погіршився стан здоров»я, він став інвалідом, а також у нього змінився сімейний стан, він одружився, в шлюбі народилася дитина, яку він також зобов»язаний матеріально утримувати, що підтверджується вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що на сьогоднішній день є передбачені законом підстави для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити частково та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Долинського районного суду від 30.07.2010 року на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 їх частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки змінився його матеріальний та сімейний стан, він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, від другого шлюбу, хворіє та є інвалідом третьої групи.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки відповідає вимогам закону та враховує інтереси обох неповнолітніх дітей позивача.

При цьому суд також враховує той факт, що ОСОБА_1 вже протягом 4 років позбавлений можливості бачити сина та спілкуватися з ним, оскільки відповідачка в 2014 році вивезла дитину за кордон в Іспанію і з того часу жодного разу не приїжджала, про що позивач ствердив в судовому засіданні.

Одночасно керуючись роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з часу набрання законної сили даним рішенням, а не з часу звернення до суду з позовом, як просив позивач, і проводити до досягнення повноліття сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що з його доходів щомісячно проводяться відрахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 68-22/348 від 22 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, як підставу для зменшення розміру аліментів, оскільки він не є стороною цього договору, дані сплати проводить виключно добровільно і вони не можуть впливати на його обов»язок по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Також безпідставним є твердження позивача про те, що на його утриманні знаходяться діти дружини від попереднього шлюбу: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки батьком цих дітей є ОСОБА_9, який і має обовязок щодо їх матеріального забезпечення. Тим більше, що син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вже є повнолітнім.

На підставі викладеного, ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.07.2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 їх частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення сином повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час його проголошення в той же строк з часу отримання копії рішення.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає за адресою: 77552, Івано-Франківська область Долинський район смт. Вигода вул. Д.Галицького, 27/64, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НА № 397878, виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 02.04.1997 року.

Відповідачка: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77543, Івано-Франківська область Долинський район с.Старий Мізунь вул. Верховинця, 76, ІПН: НОМЕР_2, паспорт серії НВ № 136173, виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 16.06.1999 року.

Суддя: