Справа № 698/782/18
Провадження № 2/698/399/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р.

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

06.11.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 22.12.2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач 22.12.2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що при зміні кредитного ліміту, Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно вказаних договірних норм, клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, а також надає Банку право на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту.

Позивач стверджує, що відповідач не здійснив належного погашення кредиту та незаконно не виконує власних зобовязань за кредитним договором.

Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобовязань за вищевказаним договором, станом на 30.09.2018 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав 94125,10 грн., у тому числі:

-430.84 грн. - заборгованість за кредитом ;

- 83047,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5688,70 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

-4458,34 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за договором від 22.12.2011 року.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в грошовій сумі 94125,10 грн. та судові витрати.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Катеринопільського районного суду селища Катеринопіль від 08 листопада 2018 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду клопотання від 18.10.2011 року в якому позовні вимоги підтримав повністю та просить суд задовольнити їх, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с.46-48)

Представник відповідача звернувся з заявою від 26.11.2018 року в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у звязку з пропуском строку позовної давності. (а.с.49)

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

З анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22.12.2011 року, яка містить у собі форму розписки про ознайомлення з у мовами надання споживчого кредиту фізичним особам і одночасно є розпискою про узгодження таких умов, вбачається, що між ОСОБА_1 та банком було досягнуто згоди про укладення договору відповідно до Умов і правил надання банківських послуг.(а.с.6)

З довідки про умови кредитування від 22.12.2011 року, яка містить особистий підпис ОСОБА_1 вбачається, що останній було розяснено умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна». Зокрема, розяснено, що щомісячні платежі сплачуються до 25 числа місяця наступного за звітним, а розмір щомісячних платежів складає 3 % від суми заборгованості.(а.с.7)

Судом встановлено, що шляхом підписання анкети - заяви позичальника від 22.12.2011 року з урахуванням Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31), а також довідки про умови кредитування, 22.12.2011 року між сторонами було укладено договір предметом, якого було надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою щомісячних платежів за користування кредитом у розмірі 3 % на суму залишку заборгованості. При цьому згідно пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.29) у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту у повному розмірі є 211-й день з моменту виникнення заборгованості.

Судом встановлено, що визначений позивачем розмір заборгованості відповідає умовам договору від 22.12.2011 року та станом на 30.09.2018 року складає 94125,10 грн..

З розрахунку заборгованості за договором від 22.12.2011 року вбачається, що станом на 30.09.2018 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у загальному розмірі 94125,10 грн., у тому числі:

-430.84 грн. - заборгованість за кредитом ;

- 83047,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5688,70 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

-4458,34 грн. - штраф (процентна складова).

Також з розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом у розмірі, предявленому позивачем до стягнення 430,84 грн. виникла 31.03.2014 року (а.с.4 )

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими факти укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 22.12.2011 року та отримання останнім, шляхом використання платіжної картки із встановленим кредитним лімітом кредиту в сумі 500 грн., а також вважає доведеними твердження позивача про наявність простроченої заборгованості за вказаним кредитом загальний розмір, якої станом на 30.09.2018 року складає 94125,10грн., оскільки ці факти не спростовані відповідачем та підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, з урахуванням викладеного вище, суд визнає, що право пред'явити вимогу про стягнення заборгованості за кредитом у повному розмірі 430,84 грн. виникло у позивача після спливу 211 днів з часу виникнення простроченої заборгованості за кредитом, (пункт 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг). Суд також визнає, що право предявити вимогу про стягнення заборгованості за процентами та комісією встановленими договором від 22.12.2011 року виникає у позивача зі спливом відповідного щомісячного строку виконання вказаних платежів.

З урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, часу виникнення у позивача права на вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками і комісією, та часу звернення позивача з позовом (06.11.2018 року), суд визнає що встановлений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності щодо повернення заборгованості за кредитом сплив.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки,накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Як випливає з правових висновків викладених у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13, від 19.03.2014 року № 6-20 цс14, від 03.06.2015 року № 6-31цс15 перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення відповідачем прав позивача. Однак, суд визнає, що порушене право позивача не підлягає захисту через те, що з часу виникнення у позивача права на звернення з позовом щодо стягнення вказаної заборгованості, сплив встановлений ст.ст. 257, 258 ЦК України строк загальної позовної давності тривалістю три роки та спеціальної позовної давності тривалістю один рік, який застосовується судом за заявою відповідача, за відсутності клопотання позивача про поновлення строку позовної давності пропущеного з поважних причин та з цих підстав відмовляє позивачу у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,12,263-265,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Баранов О.І.