Справа 752/3295/18
Провадження № 6/752/95/18
У Х В А Л А

іменем України

26.03.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Павлюк В.В., розглянувши подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Верес В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року задоволено позов ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Печерського відділення № 3715 ВАТ "Ощадбанк". Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Печерського відділення № 3715 ВАТ "Ощадбанк" 245 028,36 грн. заборгованості по кредитному договору № 1694 від 27.09.2006 р., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат з ІТЗ. (а.с. 39)

27 жовтня 2010 року на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи № 2-1691.

Постановою від 05.11.2010 р. державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Кузьменко Л.М. відкрито виконавче провадження № 22370702. (а.с. 45)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2017 р. відмовлено в задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Верес В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 (а.с. 52)

У лютому 2018 року державний виконавець повторно звернувся у суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 В обгрунтуваня подання зазначає, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, неодноразові вимоги державного виконавця про явку на прийом та повідомлення про проведення виконавчих дій з метою погашення заборгованості залишені нею без уваги. За період з 05.11.2010 р. по 12.02.2018 р. боржником не вжито жодних заходів щодо виконання рішення суду, боржником не отримуються повідомлення та виклики державного виконавця під час доставки відділенням пошти.

У судове засідання державний виконавець не з'явився. У поданні заазначено про судовий розгляд без участі державного виконавця. До матеріалів подання додано копія матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у Голосіївському районному ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1691, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 27 жовтня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованості в сумі 246 848,36 грн.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_3, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження, не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань.

З доданих до подання матеріалів вбачається, що 12.11.2010 р. державним виконавцем винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 22370702.

14.01.2011 р. державним виконавцем отримано відповідь з Головного управління земельних ресурсів про відсутність зареєстрованих за боржником земельних ділянок.

24.12.2012 р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв"язку з розшуком майна боржника.

22.02.2013 р. державним виконавцем отрмано відповідь від Державної авіаційної служби про відсутність зареєстрованих за боржником повітряних суден.

Також в ході проведення виконавчих дій 29.04.2013 р. державним виконавцем віддділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було здійснено опис ТЗ "Шевроле" номерний знак НОМЕР_2, який є заставним майном ПАТ "Ощадбанк".

Описаний та арештований автомобіль має пошкдження, а саме без двигуна, розбите лобове скло, пошкоджена передня частина автомобіля, пошкоджено лакофарбове покриття всього автомобіля, що в свою чергу ускладнює його реалізацію та погашення заборгованості в поному обсязі.

Виклики державного виконавця боржнику ОСОБА_3 не були вручені за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, відсутні відомості про належне повідомлення боржника про здійснення виконавчого провадження.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтями 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», статтями 18, 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Верес В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: