Справа № 738/1485/18
№ провадження 2/738/498/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi

в складi: головуючого суддi ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Зубкович Н.Ф.,

відповідача ОСОБА_2,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 17 лютого 2011 року ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 18 липня 2018 року утворилась заборгованість у сумі 16708,35 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками та штрафу.

Заслухавши відповідача, дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає частковому задоволенню з наступних пiдстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної відповідачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, Тарифів банку, відповідно до яких відповідач отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9-25).

Відповідно до п.2.1.1.5.5 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 порушував зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з ОСОБА_5 заборгованості станом на 18 липня 2018 року відповідач має заборгованість у сумі 16708,35 грн., в тому числі: 5778,50 грн. - заборгованість за відсотками, 11471,68 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 771,83 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 5-8).

Вимога про стягнення на користь позивача 11471,68 грн. заборгованості за пенею не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Умовами договору, а саме згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн.

Як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_5 заборгованості за договором № б/н від 17 лютого 2011 року станом на 17 липня 2018 року, відповідачу з 01 вересня 2013 року нараховувалася пеня щомісячно в твердих грошових сумах 50 та 100 грн.

Суд дійшов висновку, що визначення пені у твердій сумі, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, як передбачено положеннями частини 3 статті 549 ЦК України, не є пенею у розумінні закону, а тому вказані щомісячні нарахування не можуть бути стягнуті як пеня.

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню і штраф, що відповідно до статті 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, відповідно до пункту 2.1.6.14 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань, Клієнт сплачує Банку: пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах.

Відповідно до п.1.1 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 31-32).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка станом на 18 липня 2018 року становить 7050,33 грн. та складається з 5778,50 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1271,83 грн. штрафу.

Відповідач ОСОБА_6 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи, оскільки має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується Посвідченням та передбачено пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись 549, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором від 17 лютого 2011 року у розмірі 7050,33 грн. (станом на 18 липня 2018 року), яка складається з: 5778,50 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1271,83 грн. штрафу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Суддя О.Я. Парфененко