Справа № 462/6680/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судового засідання: Каралюс Т.Р.,

за участі учасників справи

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

представника третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Львівська міська рада - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа Львівська міська рада, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування /проходом/, який знаходиться між будинковолодіннями № 103, 105, 105а, що по вул. Сяйво у м. Львові, шляхом знесення огорожі /цегляних стовпчиків та паркану/, звільнення та приведення до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку та земельної ділянки № 103 на вул. Сяйво у м. Львові, відповідач є власником будинку та земельної ділянки № 105 на вул. Сяйво у м. Львові. Дані будинку розташовані поруч, а позаду цих будинків знаходиться будинок №105 «а» на вул. Сяйво у м. Львові. Між вказаними будинками є земельна ділянка загального користування. Відповідач, без погодження із співвласниками суміжних земельних ділянок, обгородив свою земельну ділянкою огорожею з бетонними стовпами, захопивши при цьому частину земельної ділянки загального користування, розміром 12,3 м.кв, що ускладнює прохід. Крім цього, збудована відповідачем огорожа не відповідає вимогам п.2.1 та 3.4 Положення Про порядок влаштування огорож у м. Львові, затвердженого рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 834. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 255 від 29.07.2016 р. /а.с.141/, уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Додатково пояснили, що самовільне захоплення відповідачем частини земельної ділянки загального користування ускладнює прохід між домоволодіннями № 105, № 105 а та № 103 на вул. Сяйво у м. Львові, а також створює перешкоди у доступі до будинків рятувальних служб.

Відповідач та його представник ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги № 80 від 17.02.2017р. /а.с.180-182/ у судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях. Додатково вказали, що жодних перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою відповідачем не створено. Просили у позові відмовити.

Представник третьої особи Львівської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вказав, що відповідачем самовільно влаштовано огорожу без погодження проекту та за межами його земельної ділянки, визначених актом на право власності.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, експертів, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і слід задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником будинку та земельної ділянки на вул. Сяйво, 103 у м. Львові, площа земельної ділянки становить 0,0306 га, кадастровий номер № :06:018:0168, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №184568 /а.с.5/.

Відповідач ОСОБА_3 являється власником будинку та земельної ділянки на вул. Сяйво, 105 у м. Львові, площа земельної ділянки становить 0,0207 га, кадастровий номер № :06:018:0042, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №054623 /а.с.6/.

Як встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 08.07.2014 р., між земельними ділянками будинковолодінь № 103, № 105 та № 105 а на вул. Сяйво у м. Львові знаходиться прохід загального користування /а.с.38-41/.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи від 30.03.2016 р. фактично наявна у користуванні ОСОБА_3 земельна ділянка на вул. Сяйво, 105 у м. Львові не відповідає параметрам, зазначеним у державному акті про право власності на неї. Невідповідність полягає у наступному: фактична площа земельної ділянки становить 0,0219 га замість 0,0207 га, як зазначено в державному акті; фактичний розмір меж земельної ділянки по периметру в метрах /по ходу годинникової стрілки/ : 11,08; 203,17; 10,22; 20,84 замість 9,96; 20,26; 10,27; 20,62. Розташування земельної ділянки за адресою Сяйво, 105 належної ОСОБА_3 на праві приватної власності, згідно державного акту про право власності на земельну ділянку, не відповідає її фактичному положенню на місцевості. Огорожа, збудована ОСОБА_3 виходить за межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 відповідно до державного акту про право власності на неї. Огорожа, збудована ОСОБА_3, знаходиться на землях загального користування зі сторони, що межує із земельними ділянками, які належать позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Розмір самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування складає 12,3 м.кв.. Відстань від огорожі /цегляних стовпчиків та паркану/ до меж земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 відповідно до державних актів на право приватної власності становить від нуля до 0,22 м. Відстань від огорожі /цегляних стовпчиків та паркану/ до меж земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відповідно до державних актів на право приватної власності становить від 1,48 м до 1,55 м. Статус земельної ділянки між будинками № 103, 105, 105 «а» на вул. Сяйво у м. Львові, це є прохід. Фактична ширина даного проходу від 1,48 м. до 1,55 м. Нормативна ширина проходу 1,5 м. Огорожа, збудована ОСОБА_3, не відповідає вимогам п.2,1 та п.3,4 «Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові», затвердженого рішенням Львівської міської ради №834 від 09.09.2011 р. /а.с.97-102/.

У судовому засіданні експерти ОСОБА_7 та ОСОБА_8., які комісійно проводили судову інженерно-технічну експертизу, даний експертний висновок підтримали в повному обсязі, вказали, що висновок містить чіткі відповіді на поставлені запитання та є категоричним. Додатково вказали, що заміри земельної ділянки ОСОБА_3 проводили приладом тахеометром Focus, яким знято всі крайні точки земельної ділянки та зроблено заміри із врахуванням існуючих будівель на ділянці та встановлено фактичні її розміри. Пояснили, що даний прилад є сучасним технічним приладом та можлива похибка при здійснені замірів становить на 1 км 3 см. Категорично вказали, що по конфігурації та розмірах земельна ділянка, що належить ОСОБА_3 не відповідає державному акту на неї, огорожа повністю встановлена на земельній ділянці загального користування. Пояснили, що застосовувати GPS для здійснення замірів даної земельної ділянки не було потреби, оскільки такий пристрій є додатком до тахеометру.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_9, який підтримав зроблений ТзОВ НВП «ГЕО-ТРАНС» акт по виносу меж земельної ділянки у натурі приладом GPS на вул. Сяйво, 105 у м. Львові, оскільки такий зроблений на замовлення відповідача, що може викликати сумніви у сторін. Крім цього, у судовому засіданні свідок, який є директором ТзОВ НВП «ГЕО-ТРАНС» після огляду в судовому засіданні Таблиці №1 до висновку експертизи №2172 /а.с.101/ вказав, що на даній таблиці видно, що паркан встановлено за межами земельної ділянки ОСОБА_3 та, можливо, вони помилилися, хоча, на його думку, заміри точок земельної ділянки приладом GPS є вірними.

Також суд враховує пояснення експертів щодо можливої причини різниці між висновками експертиз, зокрема висновку експертизи № 742 від 30.08.2013р., на яку покликається відповідач та висновком експертизи №2172 від 30.03.2016р., призначеної судом в межах даної справи.

Так, експерти вказали, що при наданні висновку у 2013 р. експерт не мала електричних засобів вимірювання, таких як прилад тахеометр, а користувалася простішими приладами, зокрема рулеткою, також вказали, що висновок експерта залежить від методів дослідження та умов, які на даний час невідомі

Згідно ст.319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 4 ст. 83 Земельного Кодексу України визначено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Пункт «г» ч.1 ст.91 ЗК України передбачає обовязок власників земельних ділянок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до об'єктів благоустрою належать, зокрема, території загального користування. У відповідності до вимог ст. 16, 17 даного Закону громадяни повинні дотримуватися правил благоустрою та не порушувати права та законні інтереси інших суб'єктів благоустрою.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що зведена відповідачем огорожа обмежує позивача в праві користування земельною ділянкою загального користування, оскільки встановлена на такій та ускладнює прохід між будинковолодіннями сторін.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 Постанови № 5 від 30.03.2012року із відповідними змінами «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

За змістом частин 1, 2 ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Із наведеного вбачається, що особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої особи, повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, зокрема у попередній стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, за власний кошт.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов підставний, оскільки судом встановлено, що спірна огорожа самовільно встановлена відповідачем на земельній ділянці загального користування, яка призначена для проходу між будинковолодіннями № 105, № 105 а та № 103 на вул. Сяйво у м. Львові, що створює позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою за призначенням, а тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь позивача витрати за проведення судової експертизи та сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 3, 15, 16, 319, 391 ЦК України, ст. 91, 152, 212 ЗК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Львівська міська рада - про усунення перешкод у користуванніземельною ділянкою задовольнити повністю.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, /який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування /проходом/, який знаходиться між будинковолодіннями № 103, 105, 105 «а», що на вул. Сяйво у м. Львові, шляхом знесення огорожі, цегляних стовпчиків та паркану, звільнення та приведення земельної ділянки до стану придатного для використання за цільовим призначенням.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, /який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, /який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Львові/ - 5544, 00 /пять тисяч пятсот сорок чотири/ гривні понесені витрати на проведення судової експертизи та сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 243 /двісті сорок три/ гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2018 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.