Справа № 137/1801/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про втрату права на проживання, -
До суду звернулася ОСОБА_2 із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що їй належить на праві приватної власності квартира №7, яка розташована в смт. Літині по вул. Кармелюка 18, Вінницької області. Вказує, що в даному будинку зареєстрована відповідач, ОСОБА_3, котра більше 3 років не проживає у зазначеній квартирі.
В зв'язку із тим, що відповідач ОСОБА_3 добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки надалі це дасть змогу їй оформити субсидію.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій справу просить розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання також не зявилася надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність. Позовну заяву визнає в повному обсязі та не заперечує проти її задоволення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши заяви сторін та матеріали цивільної справи, враховуючи визнання позові відповідачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав.
Так, згідно договору дарування від 01.11.2016 р. (а.с. 6-7), ОСОБА_2 являється власником квартири за № 18, по вул. Кармелюка, 7, смт. Літин Літинського району Вінницької області. Вказана інформація також підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав (а.с. 8). Відповідно до довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 3450 від 30.10.2018 р.(а.с. 9), ОСОБА_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2014 року.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦПК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки позивачка є законним власником квартири по вул. Кармелюка, 7, смт. Літин Літинського району Вінницької області, а відповідач ОСОБА_3 більше трьох років не проживає за вищезазначеною адресою та не являється членом сім'ї позивача, а тому вважається такою, що втратила право на проживання в зазначеному будинку.
Витрати зі сплати судового збору, за клопотання позивача, слід залишити за нею.
Керуючись ст.ст.4,12,48,76,81, 141, 247, 259,263-268, 280 ЦПК України і на підставі ст.ст.316,317,319,321,386,391, 405 ЦК України, ст.71,72 ЖК України, суд, -
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на проживання у квартирі за № 7 по вул. Кармелюка, 18, смт. Літин Літинського району Вінницької області.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя : Желіховський В. М.