Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/9392/16 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/778/724/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: МКП «Основаніє» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: МКП «Основаніє», відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, моральної шкоди.

В позовній заяві зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

В зазначеному будинку за вказаною адресою над її квартирою, розташована квартира № 16, в якій зареєстрований та проживає відповідач по справі.

25 травня 2016 року у квартирі відповідача стався зрив металопластикової труби на бойлері встановленому у квартирі, що стало причиною затоплення її квартири.

В результаті затоплення в її квартирі було залито всю стелю, стіни, підлогу в кухні і вітальні.

Факт затоплення її квартири підтверджується Актом б/н від 26.05.2016 року, складеним та підписаним начальником МКП «Основаніє» та членами комісії

Відповідно до висновку спеціалістів № 122/09.06.2016 вартість відновлювальних робіт з урахуванням цін на час проведення експертизи становить 32 358,00 грн.

Вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача щодо вирішення питання стосовно компенсації та усунення наслідків залиття її квартири, проте відповідач відмовлявся вирішити це питання.

Зазначає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживанням з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Вона разом зі своєю сімєю та немовлям під час проведення ремонту вимушена була проживати у іншій квартирі. Був порушений її звичайний ритм життя

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 32 358 грн., у відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а також стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 1800 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 32 358 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, витрати на проведення експертизи -1800 грн., судові витрати 1102,40 грн., моральну шкоду -1000 грн., всього стягнуто - 36 260 грн.40 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, відмовивши у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2016 року з вини відповідача відбулося затоплення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка на праві власності належить ОСОБА_5

Факт затоплення квартири підтверджуються актами про обстеження квартири від 26.05.2016 рок та від 10.06.2016 року.

Зокрема відповідно до акту про обстеження квартири від 26.05.2016 року встановлений факт затоплення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3. В Акті зазначено, що причиною залиття є зірвання металопластикової труби на бойлері у АДРЕСА_4. (а.с 13).

Відповідно до акту від 10.06.2016 року при повторному огляді кв. 12 по пр.. Соборному. 169 у м. Запоріжжі виявлено наслідки залиття квартири, які проявляються у просіданні швів стелі на стику, просіданні, слідів відшарування шпаклювального шару на стінах у різних місцях, деформації деревяної підлоги. (а.с. 14)

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позивачем в обґрунтування заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття квартири було надано висновок спеціаліста НДЦНСЕ «УКРТЕС» від 21.06.2016 року, згідно якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 32358 грн. (а.с. 18-20).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються таким засобами: письмовими, речовими та електронним доказами, висновками експертів, показами свідків.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги дефектний акт та локальний кошторис часткового ремонту АДРЕСА_5 складені керівником ТОВ „Віском-плюс, які були надані представниками відповідача під час розгляду справи, оскільки зазначені докази не є належними в розумінні вимог ст.. 77 ЦПК України так як складені без обстеження квартири, та детально не відображають розрахунку вартості поновлювального ремонту квартири позивача після залиття, а тому не спростовують висновку спеціаліста НДЦНСЕ „УКРТЕСТ від 21.06.2016 року,

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 32358 грн., яка була визначена на підставі висновку спеціаліста НДЦНСЕ «УКРТЕС» від 21.06.2016 року.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Крім того, відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно розяснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 р. № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р. № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, порушення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності моральної шкоди та його розміру ,так як судом враховані характер та ступень моральних страждань позивача та порушення її звичайного ритму життя.

Фактично доводи апеляційної скарги стосуються непогодження з розміром стягнутої шкоди, однак належних доказів на його спростування не надано.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20.04.2018 року.

Головуючий:

Судді: