Провадження № 2-о/325/25/2018
Справа № 325/594/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря Гажевої І.Ю., заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Приазовське Запорізької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, який помер 13 березня 2018 року в місті Феодосія Автономної Республіки Крим.

В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що заявниця є дружиною померлого. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 13.03.2018 року в м. Феодосія АР Крим. На підтвердження його смерті відділом ДРАЦС на тимчасово окупованій території України видано свідоцтво про смерть. Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, так як лікарське свідоцтво про смерть видано на тимчасово окупованій території України і не відповідає вимогам наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, виходячи з вимог ст. 317 ЦПК України щодо невідкладного розгляду даної справи.

Вислухавши показання ОСОБА_1, допитаної в якості свідка, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про шлюб від 05.07.2005 року І-АП № 007788, ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстровано Відділом РАЦС Феодосійського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис 253. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «Івасенко».

15 березня 2018 року у місті Феодосія АР Крим відділом ДРАЦС на бланку Російської Федерації видано свідоцтво про смерть 1-АЯ № 624885 на імя ОСОБА_2, який помер 13 березня 2018 року в м. Феодосія АР Крим.

Згідно з медичним свідоцтвом про смерть серія 35 № 047490 від 15.03.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер 13.03.2018 року в м. Феодосія АР Крим.

На підставі п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце) які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території, оскільки наведені обставини смерті особи також підтверджуються показаннями заявника, допитаного як свідка.

Показаннями ОСОБА_1, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка підтверджено, що її чоловік ОСОБА_2 раптово помер 13 березня 2018 року у вечорі вдома по вул. Єврейська, 26 в м. Феодосія Автономної Республіки Крим. 16.03.2018 року він був похований на місцевому кладовищі.

Листом від 26.04.2018 року № 240/17.27-06-106 Відділ ДРАЦС Приазовського районного управління юстиції Запорізької області відмовив ОСОБА_1 у реєстрації смерті чоловіка через недійсність медичного свідоцтва про смерть, виданого на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_2 13 березня 2018 року в місті Феодосія Автономної Республіки Крим, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, у звязку з чим заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне їй для реалізації своїх соціальних і майнових прав.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 помер 13 березня 2018 року в місті Феодосія Автономної Республіки Крим, Україна.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення складене і проголошене 27.04.2018 року.

Суддя Є.В. Діденко