Справа № 137/1534/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
До суду звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Космонавтів,30, в смт. Літин Літинського району Вінницької області. Зазначає, що в даному будинку окрім неї та її синів також зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована з 06.10.2015 року, однак не є членом її родини. З 2015 року відповідач постійно проживає у Російській федерації і добровільно знятись з обліку не бажає. Тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки реєстрація відповідача у її будинку впливає на розмір комунальних платежів та на можливості оформлення субсидій зі сплати комунальних платежів.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій справу просить розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у праві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явилася, про місце дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотань та заяв до суду не надала.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав.
Відповідно до домової книги будинку за № 30 по вул. Космонавтів в смт. Літин Літинського району (а.с. 8) підтверджується факт реєстрації відповідача. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10), ОСОБА_2 являється власником будинку розташованого в смт. Літин по вул. Космонавтів, 30. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов (а.с. 11), ОСОБА_3 не проживає у будинку ОСОБА_2 за адресою вул. Космонавтів, 30. З довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 1856 від 03.07.2018 р.(а.с. 12) судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована але не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки позивач є законним власником житлового будинку по вул. Космонавтів, 30, смт. Літин Літинського району Вінницької області і відповідач ОСОБА_3 більше року не проживає за вищезазначеною адресою без поважної причини, а тому вважається такою, що втратила право на користування в зазначеному будинку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.4,12,48,76,81,141,259,263-268, 280 ЦПК України і на підставі ст.ст.316,317,319,321,386,391 ЦК України, ст.71,72 ЖК України, суд, -
Позов задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РОНКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 гривень 80 коп.
Копію заочного рішення направити відповідачеві та роз'яснити, що заяву про перегляд заочного рішення відповідач може надіслати до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.