Проваження № 22-ц/824/894/2018 Доповідач 2 інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 20 квітня 2018 року у справі за поданням державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року державний виконавець Печерського РВ ДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві звернувся до суду із вказаним вище поданням, яке мотивував тим, що на примусовому виконанні у Печерському районному відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 757/38661/15-ц, виданий Печерським районним судом м.Києва 03 жовтня 2016 року про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 1594009 грн. Вказував, що 04 жовтня 2016 року відкрите виконавче провадження № 52517597. В рамках виконавчого провадження вчинено наступні дії: копії постанови про відкриття виконавчого провадження надіслані сторонам; 04 жовтня 2016 року направлені запити для встановлення джерел отримання доходів та рухомого майна, що зареєстровано за боржником на праві власності; 08 листопада 2016 року постанова про відкриття виконавчого провадження вручена боржнику особисто; 26 жовтня 2016 року винесена постанова про арешт майна та внесено обтяження до відповідних реєстраторів, копії постанови надіслані сторонам. Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГУМВС в місті Києві за боржником на праві власності транспорті засоби не зареєстровані.

Посилаючись на наявність у боржника невиконаних зобов'язань, а також те, що боржником чиняться перешкоди у примусовому виконанні судового рішення, просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_4 за межі України до погашення боргу.

Справа розглядалася неодноразово.

Останньою ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20 квітня 2018 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, стягувач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про

- 2 -

задоволення подання державного виконавця, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд не врахував факт умисного ухилення боржника від виконання рішення суду з огляду на наявну у нього можливість сплати боргу. Зокрема ОСОБА_4 має у власності гараж в ГБК «Глибокий Яр» по вул.Чорногірскій 36 у м.Києві. і має можливість продати гараж і погасити борг. Окрім того, позивачка не викогнала обов'язок по поверненню позичених коштів за рахунок продажу належної її матері квартири, що свого часу обіцяла, а після смерті матері не стала приймати спадщину і квартири перейшла до її доньки, що підтверджує факт свідомих дій боржника по невиконанню судового рішення. Вона не виконує свої обов'язки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», періодично виїжджає за межі України, що потребує значних витрат і свідчить про наявність у неї коштів.

Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу до суду не подали.

В суді апеляційної інстанції стягувач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати ухвалу Печерського районного суду м.Києва як незаконну.

Державницй виконавець Печерського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ в м.Києві подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що апеляційну скаргу підтримує і просить задоволити.

Боржник ОСОБА_4 належним чином повідомлялася про час розгляду справи, до суду не з'явилася, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що державним виконавцем не доведено факт умисного ухилення боржника ОСОБА_4 від виконання рішення суду.

При цьому уд виходив з того, що боржник ОСОБА_4 є пенсіонеркою та щомісячно з її пенсії відбувається відрахування грошових коштів на погашення заборгованості в межах виконавчого провадження № 52517597, інших регулярних доходів вона не отримує. Окрім того, у власності боржника наявне нерухоме майно, на яке у встановленому законом порядку можливо звернути стягнення, що визнавалося в судовому засіданні стягувачем та державним виконавцем.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України (в редакції закону від 03 жовтня 2017 року) суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно

- 3 -

розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Печерському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 52517597 по примусовому виконанню рішення Печерського районного суду м.Києва від 12 травня 2016 року про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 62700 доларів США, що відповідає 1587919 грн.

Виконавче провадження по виконанню даного рішення відкрите 04 жовтня 2016 року.

26 жовтня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та внесено обтяження до відповідних реєстраторів, копії постанови надіслані сторонам. Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГУМВС в місті Києві за боржником на праві власності транспорті засоби не зареєстровані.

Також судом встановлено, що боржник боржник ОСОБА_4 є пенсіонеркою та щомісячно з її пенсії відбувається відрахування грошових коштів на погашення заборгованості в межах виконавчого провадження № 52517597, інших регулярних доходів вона не отримує. Крім того, у власності боржника наявне нерухоме майно, на яке у встановленому законом порядку можливо звернути стягнення, що визнавалося в судовому засіданні стягувачем та державним виконавцем.

З огляду на те, що, юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, а також враховуючи, що тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов'язань покладається на державного виконавця, який цього факту не довів, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні подання.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що боржник умисно не виконує судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що подання про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України внесене державним виконавцем 05 грудня 2016 року. Встановлено, що боржник на момент внесення подання не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, бо не отримувала постанови від 04 жовтня 2016 року. Посилання державного виконавця на те, що боржник отримала цю постанову 08 листопада 2016 року спростовуються матеріалами справи, в яких мається закордонний паспорт боржниці, який підтверджує її перебування за межами України в період із 05 жовтня 2016 року по 22 грудня 2016 року.

Отже, на момент внесення подання державним виконавцем, а саме станом на 05 грудня 2016 року відсутні докази про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Окрім того, встановлено, що отримавши виклик державного виконавця, боржник подала 05 вересня 2017 року подала державному виконавцю заяву, де повідомила про всі запитувані відомості (наявність роботи, доходів, майна тощо).

Посилання у скарзі на те, що суд не врахував наявну у боржника можливість сплати боргу, зокрема, що ОСОБА_4 має у власності гараж в ГБК «Глибокий Яр» по вул.Чорногірскій 36 у м.Києві і має можливість його продати та погасити борг безпідставні. Якщо є нерухоме майно описувати і реалізовувати має державний виконавець у межах виконавчого провадження.

Це ж стосується доводів про те, що боржник не виконала обов'язок по поверненню позичених коштів за рахунок продажу належної її матері квартири, що обіцяла, а також те, що вона періодично виїжджає за межі України, що потребує значних витрат, і доводить наявність у неї коштів, грунтуються на здогадах і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Окрім того, доводи апеляційної скарги про те, що має місце ухилення боржника ОСОБА_4 від виконання зобов'язань, що у своє чергу дає підстави для обмеження її виїзду

- 4 -

за кордон, не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини, непереборної сили, події тощо (узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконане Верховним Судом України 01 лютого 2013 року).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, як помилково вважає скаржник, а за ухилення від їх виконання.

Державний виконавець не надав суду належних і допустимих доказів свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 378, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 20 квітня 2018 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: