КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/551/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 2-90/12

08 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року про відмову у роз'ясненні рішення суду, постановлену під головуванням судді Хоменко О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним,-

в с т а н о в и в:

15 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про роз'яснення рішення Голосіївського районного суду від 14 березня 2012 року.

Заяву обґрунтовував тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року задоволено його позовні вимоги до ОСОБА_4 про стягнення боргу. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до нього про визнання договорів позики удаваними відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили та на день подання заяви не виконане.

Посилаючись на те, що зміст рішення потребує роз'яснення, оскільки наявні протиріччя між безпосередньо змістом рішення від 14 березня 2012 року та його та його розумінням під час розгляду інших справ між тими ж самими сторонами, які є в провадженні інших судів.Просив суд роз'яснити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року щодо оцінки судом копій розписок (аркушів блокноту - тижневика) начебто про отримання позивачем грошових коштів від відповідача від 08.10.2008 року на суму 4 307,00 доларів США, від 12.10.2007 року на суму 3 670,00 доларів США, від 05.07.2007 року на суму 11 616,00 грн., від 19.01.2008 року на суму 20 964,00 грн., від 28.11.2007 року на суму 10 000,00 грн., від 28.08.2007 року на суму 10 007,00 грн., від 19.01.2008 року на суму 10 000,00 доларів США, від 05.02.2008 року на суму 10 000,00 доларів США, від 23.07.2007 року на суму 26 000,00 доларів США), а саме щодо того, чи встановлювалось судом дійсність вказаних документів та їх автентичність оригіналам, чи досліджувалось судом вказані документи в розрізі правовідносин, які вони можуть створювати, фактів які вони можуть підтверджувати, чи давалась судом вказаним документам оцінка, виходячи з того, чи є вони належними та допустимими доказами отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 грошових коштів, у тому числі, на суму 483 863, 23 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви по суті.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що висновок суду першої інстанції про відмову в роз&q?рг;ясненні рішення суду, так як відсутні труднощі, пов'язані з його виконанням, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з рішення не вбачається в повній мірі, чи досліджувалися та вивчалися судом копії аркушів блокноту-тижневика ОСОБА_4 з її особистими помітками про передачу певних сум коштів на користь позивача. Незрозумілим є висновок суду про критичне ставленням до взаємозв&quін;язку між укладенням договорів позики та написанням розписок про отримання позивачем від відповідачки коштів.

30 липня 2018 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року - без змін. Зазначала, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є безпідставною та не обґрунтованою, ухвала суду від 20 лютого 2018 року постановлена відповідно до норм процесуального права, так як рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року у справі № 2-90/12 є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачень. Вказувала на те, що обставини, які стали підставою для подання ОСОБА_2 заяви про роз'яснення рішення не пов'язані з утрудненням чи неможливістю його виконання, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні такої заяви. Посилалася на те, що у заяві про роз'яснення рішення заявником фактично порушено питання про роз'яснення мотивів ухваленого рішення.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України &q?ля;Про судоустрій і статус суддів&q?их; суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &quNo;Голос України&quxt; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &qubl;Голос України&qute; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Київського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаного суду 03 жовтня 2018 року визначено суддю-доповідача ОСОБА_5, у складі колегії: Борисової О.В., Левенця Б.Б.

В судовому засідання представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, щоу травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідачки на свою користь 856 409,53 грн. заборгованості за договорами позики.

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договорів позики удаваними, в якому просила визнати удаваними, укладені між нею та ОСОБА_2 договір позики від 8 липня 2005 року на суму 101 000,00 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., та зареєстровано за № 2763 та договір позики від 23 жовтня 2007 року на суму 176 750,00 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., та зареєстровано за № 6436.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 439 433,50 грн., інфляційних втрат - 124 843,06 грн., 3% річних - 40 668,67 грн., пені - 251 464,30 грн., судові витрати - 1 700,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору удаваним залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 439 433,50 грн., інфляційних витрат - 124 843,06 грн., 3% річних - 40 668,67 грн., пені - 251 464,30 грн., судові витрати - 1 700,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та ухвалено нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 за договорами позики від 23 жовтня 2007 року та від 08 липня 2005 року заборгованість в сумі 421 306,75 грн., яка складається за договором позики від 23 жовтня 2007 року з боргу 176 750,00 грн., інфляційних втрат 51 258,50 грн. та 3% річних від простроченої суми 17 592,68 грн., а за договором позики від 08 липня 2005 року з боргу 159 800,00 грн. та 3% річних від простроченої суми 15 905,57 грн.

В задоволенні інших позовним вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1 820 грн.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду може бути роз&que=;яснено у випадку виникнення труднощів, пов&quan;язаних з його виконанням. При цьому роз&ques;яснюється саме зміст рішення, а не мотиви його ухвалення. Заявником же у заяві порушені питання щодо роз'яснення обставин, які слугували підставою для прийняття рішення, а тому підстав для задоволення такої заяви немає..

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

У заяві про роз&qu78;яснення рішення суду ОСОБА_2 просив суд роз'яснити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року щодо оцінки судом копій розписок (аркушів блокноту - тижневика) начебто про отримання позивачем грошових коштів від відповідача від 08.10.2008 року на суму 4 307,00 доларів США, від 12.10.2007 року на суму 3 670,00 доларів США, від 05.07.2007 року на суму 11 616,00 грн., від 19.01.2008 року на суму 20 964,00 грн., від 28.11.2007 року на суму 10 000,00 грн., від 28.08.2007 року на суму 10 007,00 грн., від 19.01.2008 року на суму 10 000,00 доларів США, від 05.02.2008 року на суму 10 000,00 доларів США, від 23.07.2007 року на суму 26 000,00 доларів США), а саме, щодо того, чи встановлювалось судом дійсність вказаних документів та їх автентичність оригіналам, чи досліджувалось судом вказані документи в розрізі правовідносин, які вони можуть створювати, фактів які вони можуть підтверджувати, чи давалась судом вказаним документам оцінка, виходячи з того, чи є вони належними та допустимими доказами отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 грошових коштів, у тому числі, на суму 483 863, 23 грн., посилаючись на те, що наявні протиріччя між безпосередньо змістом рішення від 14 березня 2012 року та його розумінням під час розгляду інших справ між тими ж самими сторонами, які є в провадженні інших судів.

Таким чином, у заяві про роз&q?еж;яснення рішення суду ОСОБА_2 просив роз'яснити обставини, що слугували підставою для прийняття рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року.

Заява про роз'яснення рішення не містить доводів того, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року .

Доводи апеляційної скарги про те, що з рішення суду не вбачається в повній мірі, чи досліджувалися та вивчалися судом копії аркушів блокноту-тижневика ОСОБА_4 з її особистими помітками про передачу певних сум коштів на користь позивача, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як стосуються роз&q?я ;яснення обставин, що слугували підставою для прийняття рішення судом, що не відповідає вимогам ст.271 ЦПК України. Крім того, зазначеним обставинам в рішенні суд першої інстанції надавав оцінку. В рішенні Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року судом надано оцінку вказаним в заяві про роз'яснення рішення доводам, зокрема зазначено, що суд першої інстанції дав належну оцінку копіям розписок про отримання позивачем відсотків від прибутків підприємств і дійшов правильного висновку, що зазначені розписки не свідчать, як про укладення сторонами конкретного договору, так і не свідчать про повернення боргу за нотаріально посвідченими договорами позики.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: