Справа № 149/2678/18
Провадження №2/149/823/18
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.11.2018 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла зазначена позовна заява, яка мотивована тим, що позивач являється власником житлового будинку за адресою : вул. Гузенка, 116 с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області. В даному будинку окрім позивача також зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2, яка з 2009 року не проживає за місцем своєї реєстрації. На неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації за зазначеною адресою відповідач відмовляла. З її останньої електронної відповіді вбачається, що відповідач проживає в м. Єрусалим і 05.09.2015 року у неї народилась донька, а так як дитина ще дуже мала, ОСОБА_2 не має змоги прилетіти до України. Так як заходи досудового врегулювання спору результатів не дали, позивача вимушена звернутись до суду.

У судове засідання сторони не з»явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач підтримує заявлені позовні вимоги, відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши наявні в справі докази, встановив наступне.

Згідно витягу із погосподарської книги №6 Сальницької сільської ради за 2019-2018 роки, позивач являється власником житлового будинку за адресою вул. Гузенка, 116 с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області (а.с.4-6,8). Крім позивача у вказаному будинку також зареєстрована ОСОБА_2, яка з 2009 року за адресою реєстрації не проживає, що підтверджується довідкою Сальницької сільської ради № 1408 від 13.07.2018 року (а.с.7) Заходи досудового врегулювання спору результатів не дали (а.с.9-13).

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ізст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як визначено частиною 2ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно дост. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статей 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що відповідач понад один рік без поважної причини не проживає в належниму позивачу будинку. Підстав збереження за ОСОБА_2 жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, не встановлено. Право власника даного житла порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити згідно ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. 72 ЖК України, ст.ст. 383,391,405 ЦК України, ст.ст. 12,13,81, 259, 263-265,273,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії АВ № 356976) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою вул. Гузенка, 116 с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АА № 189289) 50% ( 352 гривні 40 копійок) суми сплаченого судового збору (квитанція №12556 від 08.10.2018 року)

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Робак М. В.