Провадження №2/523/1892/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Юденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давнини,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давнини, в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на автомобіль марки КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, який помер 20.03.2015 року

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 21 липня 2005 року ОСОБА_3 був придбаний вантажний автомобіль КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1981 року випуску, тип- вантажний сідловий тягач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ЮС № 258822, яке було видане МРЕВ -2 ДА1 ГУМВС України в Одеській області 21.07.2005 року.

ОСОБА_3 був приватним підприємцем, який виконував на замовлення вантажні перевезення, мав парк автомобілів та використовував для цих цілей і зазначений вантажний автомобіль.

У травні 2006 року ОСОБА_1 почав працювати у ОСОБА_3 на придбаному ним вантажному автомобілі КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, отримував заробітну плату до серпня 2009 року, після чого взяв зазначений автомобіль у оренду, отримавши від нього довіреність на право керування зазначеним автомобілем, та сплачував йому щомісячно орендну плату.

Так продовжувалося до червня 2011 року, до поки не вирішили питання про скасування довіреностей на автомобілі.

На цей час зазначеному вантажному автомобілю КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1 виповнилось тридцять років, що суттєво сказалось на його технічному стані та стані його металевих конструкцій, які потребували його капітального ремонту.

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що ОСОБА_3, який на той час вже перебував на пенсії, стало не цікаво займатися зазначеним вантажним автомобілем та витрачати гроші на його капітальний ремонт, у звязку з чим, він запропонував мені взяти на себе всі витрати по відновленню та приведенню до робочого стану зазначеного вантажного автомобілю, переоснастити його у нову резину, на що він дав згоду, отримавши від ОСОБА_3 згоду на те, що ОСОБА_1І, не буде сплачувати йому орендну плату на протязі шести років, а саме, до жовтня 2017 року.

Після проведення капітального ремонту зазначеного вантажного автомобіля, його переоснащення його новою резиною, позивач ОСОБА_1 з листопада 2011 року почав здійснювати вантажні перевезення, працюючи у Одеському Торговому порту, де працює по теперішній час.

13 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 вирішив придбати у ОСОБА_3 належний йому на праві приватної власності вантажний автомобіль КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебував у його користуванні, у звязку з чим замовив експертизу зазначеного автомобіля.

15.08.2017 року позивач ОСОБА_1 замовив оцінку вантажного автомобілю КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, субєкту оціночної діяльності ОСОБА_4О, який має кваліфікацію оцінщика шляхових транспортних засобів та свідоцтво Фонду державного майна України №7808 від 14.10.2009 року. Згідно звіту про оцінку вантажного автомобілю ринкова вартість зазначеного автомобіля станом на 15.08.2017 року склала 49 224 грн.

На початку вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 поїхав до місця проживання ОСОБА_3Г, а саме, м.Одеса, пр..Добровольського, 36, щоб вирішити питання про придбання у нього зазначеного вантажного автомобіля та йому повідомили про те, що він помер 20.03.2015 року.

Його дружина, ОСОБА_2, прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину на все майно, яке належало її чоловіку, ОСОБА_3, на день його смерті, за виключенням зазначеного вантажного автомобіля, який знаходиться у користуванні позивача з жовтня 2011 року по теперішній час.

З урахуванням цих обставин позивач ОСОБА_1 вважає, що він має правові підстави для визнання за собою права власності на вантажний автомобіль КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про визнання позовних вимог, про розгляд справи у її відсутність.

У звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЮС № 258822, яке видане МРЕВ -2 ДА1 ГУМВС України в Одеській області від 21 липня 2005 року, ОСОБА_3 є власником вантажного автомобілю марки КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1981 року випуску, тип- вантажний сідловий тягач (а.с.7);

Згідно звіту про оцінку вантажного автомобілю марки КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_1, який виконаний субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4О, ринкова вартість зазначеного автомобіля станом на 15.08.2017 року склала 49 224 грн. (а.с.9);

20 березня 2015 року ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №3227 (а.с.29);

Відповідно до заповіту від 11.04.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, реєстровий №273, ОСОБА_3Г заповів усе належне йому майно ОСОБА_6 (а.с.28);

Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, про те, що позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог щодо добросовісного набуття права власності на спірний автомобіль.

Також, суд вважає про те, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 344, 392, 1220, 1261, 1268 ЦК України, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:відсутній, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:відсутній, останнє відоме місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) визнання права власності в порядку набувальної давнини- відмовити.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено та підписано 24.04.2018 року.

Суддя Аліна С.С.