Справа № 683/1019/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, з участю третьої особи Старокостянтинівської державної нотаріальної контори,

встановив:

В квітні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що являються спадкоємцями в рівних частках вищевказаної квартири згідно заповіту, складеного їхнім дядьком ОСОБА_5, який помер 22 жовтня 2015 року. Співвідповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які являються сестрами померлого, визнали даний заповіт, отримали компенсацію розміром 2000 доларів США кожна, в звязку з чим написали розписки та заяви до нотаріуса про те, що не мають претензій з приводу спадкування ними даного спадкового майна. В судовому порядку було підтверджено правочність заповіту. У звязку з наявністю спадкового спору нотаріус відмовив в оформлені спадкових прав.

Представник сторони позивачів адвокат ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування.

Представник співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 визнав позов, підтвердив отримання співвідповідачами компенсації за заявлену до спадщини частку вищевказаної квартири.

Представник співвідповідача Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району просив справу розглянути у його відсутність, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 22 жовтня 2015 року в м. Старокостянтинові, про що складено відповідний запис № 354 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 278325, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 08 квітня 2016 року.

Зі змісту копій матеріалів спадкової справи № 822/2015 Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 13 квітня 2016 року, вбачається, що позивачі, як спадкоємці по заповіту та співвідповідачі, як спадкоємці по закону (друга черга - сестри) подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 22 жовтня 2015 року в м. Старокостянтинові.

ОСОБА_5 належну йому частку квартири АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_1 (Цимбаліст) та ОСОБА_2 (Жереб) (заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району 03 жовтня 2007 року за р. № 1038). Даний заповіт згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 42106365 від 12.11.2015 є чинним.

Зміна прізвищ позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулось внаслідок реєстрації шлюбів відповідно 07 червня 2008 року з ОСОБА_8 та 21 вересня 2013 року з ОСОБА_9

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 04 листопада 2016 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання вищевказаного заповіту недійсним та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання вищевказаного заповіту недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08 грудня 2016 року було прийнято відмову ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району та відмову ОСОБА_1 від зустрічного позову до ОСОБА_4, Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання даного заповіту недійсним, провадження закрито, рішення Старокостянтинівського районного суду від 04 листопада 2016 року скасовано.

За змістом копій розписок від 06 грудня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_1 по 2000 доларів США кожна, як «відступні» за ? частку квартири АДРЕСА_2, зазначили про відсутність претензій до спадкоємців за заповітом ОСОБА_5

Відповідно до положень ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 увійшла: ? частка квартири АДРЕСА_2, що належала останньому на підставі договору міни, посвідченому ОСОБА_10, приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 27 квітня 2007 року за р. № 1723, право власності зареєстроване Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації 10 травня 2007 року, реєстраційний номер 18533418 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14494764).

Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання про те, що оскільки на співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не поширюється право на обовязкову частку, незважаючи на це отримали грошову компенсацію за спадщину, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ст. 1233, ст. 1241, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом в рівних частках право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя _____________