Справа № 204/3487/17
Провадження № 2/204/87/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на домоволодіння, за адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68, та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 23.09.2015 року, право власності на ? домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68. В обґрунтування вимог зазначає, що 23.09.2015 року померла його мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємицями першої черги. 04.04.2016 року він звернувся з заявою до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпро. вул. Василівська, буд. 68. ОСОБА_3 відмовилася від частки спадщини на користь нього, про що складено відповідну заяву ОСОБА_4 у встановлений строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулась. Даний будинок з господарчими спорудами належав його матері ОСОБА_5, за договором купівлі-продажу. Згідно інформаційно-консультативної довідки про вартість майна від 30.05.2017 року вартість домоволодіння складає 319 890 грн. Право власності спадкодавця на земельну ділянку встановлено Державним актом на право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :07:007:0060, серія ЯБ № 873122 від 24.02.2006 року. 04.04.2016 року державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори йому видано свідоцтво № 3-243 про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.1000 га, за адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68. 04.04.2016 року тим же нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину законом на ? частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68. 19.04.2016 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на другу частину вищевказаного домоволодіння. Поряд із цим, державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину домоволодіння, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Василівська, буд. 68, після померлої 23.09.2015 року ОСОБА_5 Відмова нотаріуса мотивована тим, що даний житловий будинок придбаний його батьками під час перебування у зареєстрованому шлюбі в період з 29.11.1980 року по 16.03.2004 року, а отже ? частина житлового будинку належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Шлюб між батьками розірвано 16.03.2004 року. У період з квітня 2014 року по лютий 1996 року ОСОБА_2 проживав окремо від сімї, сумісного господарства не вів та спільного бюджету не мав, внаслідок чого шлюбні відносини з ОСОБА_5 фактично були припинені. При цьому реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вказаною вище адресою була здійснена лише 03.07.1997 року. В цей час, а саме: 21.02.1995 року, матірю позивача було придбано домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Василівська, буд. 68, за свої власні кошти та батько ОСОБА_2 у цьому жодної участі, у тому числі й фінансової не брав. Таким чином, придбаний житловий будинок є особистою власністю його матері, оскільки воно було придбано за її власні кошти, без участі відповідача. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не зявився, але від його представника до суду надійшла заява в якій він підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та справу слухати без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява в якій він проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглядати справу без її участі.

Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без їхньої участі у звязку з виробничою завантаженістю.

Представник третьої особи Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 653722, виданим Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_7 міського управління юстиції, актовий запис № 7308.

Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить домоволодіння № 68 по вулиці Василівська у м. Дніпро, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 94,4 кв.м., житловою площею 64,9 кв.м., житлової прибудови літ. А1-1, площею 13,6 кв.м., житлової прибудови літ. А2-1, площею 21,4 кв.м., прибудови літ. а-1, площею 15,9 кв.м., прибудови літ. а1-1, площею 13,8 кв.м., прибудови літ. а2-1, площею 9,4 кв.м., тераси літ. а3-1, площею 20,9 кв.м., погрібу з шийкою літ. В, площею 5,2 кв.м., гаражу літ. Д, площею 24 кв.м., вбиральні-душу літ. З, площею 6,4 кв.м., сараю літ. Ж, площею 7 кв.м., сараю літ. Е, площею 9,9 кв.м., огорожі, споруд мостіння № 1-5, І.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

15 лютого 2016 року за заявою № 289 від імені ОСОБА_1, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68, про прийняття спадщини за законом після померлої 23 вересня 2015 року ОСОБА_5 Третьої Дніпровської державною нотаріальною конторою, було заведено спадкову справу № 86/2016.

18 лютого 2016 року заяву № 326 від імені ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68, про відмову від прийняття спадщини за законом після померлої 23 вересня 2015 року ОСОБА_5, долучено до спадкової справи № 86/2016.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Так, згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

01 березня 2016 року за вхідним № 454/02-14 до Третьої ОСОБА_7 державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться з адресою: м. Дніпро, вул. Василівська, буд. 68.

01 квітня 2016 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, державним нотаріусом Третьої ОСОБА_7 державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 23 вересня 2015 року матері ОСОБА_5, на ? частину житлового будинку 68 по вулиці Василівській у м. Дніпрі.

Проте, постановою державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 19 квітня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу ? частину житлового будинку після померлої 23 вересня 2015 року матері ОСОБА_5, оскільки даний житловий будинок був набутий ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в період зареєстрованого шлюбу, тому склад спадкового майна становить ? частина вищезазначеного житлового будинку, а ? частину вищезазначеного житлового будинку належить ОСОБА_2.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні.

У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння № 68 по вулиці Василівська у м. Дніпро належало спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 1995 року, посвідченого в Третій ОСОБА_7 державній нотаріальній конторі за реєстровим № 3-447, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 438 за реєстровим № 147.

Вищезазначене майно було придбане спадкодавицею у період її перебування в шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 199332, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровськ, актовий запис № 1024. Даний шлюб було розірвано 16 березня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-КИ № 261827, актовий запис № 107.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначає позивач, у період з квітня 1994 року по лютий 1996 року його мати ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проживали окремо та спільного господарства не вели. Домоволодіння було придбане за власні кошти ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 фінансової участі в купівлі будинку не приймав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві позовні вимоги визнав, таким чином, сторонами визнано факт того, що вказане домоволодіння було придбано особисто ОСОБА_5 за власні кошти, а тому доказуванню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено та підтверджено, факт того, що домоволодіння № 68 по вулиці Василівська у м. Дніпро було придбане спадкодавицею ОСОБА_5 за власні кошти та не є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку, що позовна вимога стосовно припинення право спільної сумісної власності на вищезазначене домоволодіння, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після померлої 23 вересня 2015 року матері ОСОБА_5, право власності на ? частку домоволодіння № 68 по вулиці Василівська у м. Дніпро.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 15, 316-319, 321, 328, 368, 1216-1218, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76-82, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 22-а), Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 56) про припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої 23 вересня 2015 року матері ОСОБА_5, право власності на ? частку домоволодіння № 68 по вулиці Василівська у м. Дніпро, що складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 94,4 кв.м., житловою площею 64,9 кв.м., житлової прибудови літ. А1-1, площею 13,6 кв.м., житлової прибудови літ. А2-1, площею 21,4 кв.м., прибудови літ. а-1, площею 15,9 кв.м., прибудови літ. а1-1, площею 13,8 кв.м., прибудови літ. а2-1, площею 9,4 кв.м., тераси літ. а3-1, площею 20,9 кв.м., погрібу з шийкою літ. В, площею 5,2 кв.м., гаражу літ. Д, площею 24 кв.м., вбиральні-душу літ. З, площею 6,4 кв.м., сараю літ. Ж, площею 7 кв.м., сараю літ. Е, площею 9,9 кв.м., огорожі, споруд мостіння № 1-5, І.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т. О. Дубіжанська