Провадження № 2/127/2009/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 04.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-B01/039/2008, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 28544,36 CHF (швейцарських франки) строком користування до 06.03.2028 року, з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток +FIDR, де фіксований відсоток становить 4,49 % річних, а FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Відповідно до положень кредитного договору банк виконав взяті на себе зобовязання та надав позичальнику кредит у розмірі 28544,36 CHF (швейцарських франки). Видача коштів відбулась на підставі кредитної заявки позичальника від 04.03.2008 року, шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 №5161.

Крім того, згодом до кредитного договору вносилися зміни та доповнення на підставі укладених між позивачем та відповідачем додаткових угод.

Відповідно до положень кредитного договору позивач виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, натомість позичальником його зобовязання не виконуються, а саме відповідачем не вносяться чергові платежі для виплати кредиту згідно з графіком платежів.

Внаслідок допущених порушень у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 30.01.2018 року складає 501942,68 грн., з яких:

-484633,77 грн. заборгованість по тілу кредиту;

-15548,80 грн. заборгованість по нарахованих відсотках;

-1760,12 грн. заборгованість по штрафних санкціях.

Підпунктом 2.1.5.2 п. 2.1. статті 2 додаткового договору №3 від 30.06.2016 року встановлено, що незважаючи на інші положення договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та поручителем, або майновим поручителем своїх боргових зобовязань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами або документів забезпечення. При цьому, зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, 04.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-B01/039/2008.

Пунктом 1.1. статті 1 договору поруки було передбачено, що за цим договором поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань.

Пунктом 1.2 статті 1 договору поруки було встановлено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи обох одночасно.

Згодом до договору поруки вносилися зміни та доповнення на підставі укладеного між позивачем та ОСОБА_2 додаткових договорів, а саме : додаткового договору №1 від 28.02.2013 року; додаткового договору №2 від 06.05.2015 року та додаткового договору №3 від 30.06.2016 року.

Оскільки заборгованість за кредитом не погашена, АТ «ОТП Банк» звернулось до суду за захистом свого порушеного права на своєчасне повернення наданих у кредит коштів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала в частині стягнення заборгованості з поручителя, оскільки вважає, що поруку припинено на підставі частини 4 статті 559 ЦК України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

04.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №ML-B01/039/2008, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 28544,36 CHF (швейцарських франки) строком користування до 06.03.2028 року, з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток +FIDR, де фіксований відсоток становить 4,49 % річних, а FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Пунктом 2 частини 1 Кредитного договору визначено, що поточним рахунком позичальника є рахунок № 5161.

Відповідно до положень кредитного договору банк виконав взяті на себе зобовязання та надав позичальнику кредит у розмірі 28544,36 CHF (швейцарських франків). Видача коштів відбулась на підставі кредитної заявки позичальника від 04.03.2008 року, шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 №5161.

Згодом до кредитного договору вносилися зміни та доповнення на підставі укладених між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 додаткових угод.

Порядок виконання боргових зобовязань був визначений, зокрема, у підпункті 2.1.4.1. п. 2.1 ст. 2 додаткового договору №3 від 30.06.2016 року до кредитного договору, відповідно до якої було встановлено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невідємною частиною цього додаткового договору та шляхом внесення чи перерахування готівкових, безготівкових коштів на поточний рахунок.

Відповідно до положень кредитного договору позивач виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, натомість позичальником його зобовязання не виконуються, а саме відповідачем ОСОБА_1 не вносяться чергові платежі для виплати кредиту згідно з графіком платежів.

Внаслідок допущених порушень у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 30.01.2018 року складала 501942,68 грн., з яких:

-484633,77 грн. заборгованість по тілу кредиту;

-15548,80 грн. заборгованість по нарахованих відсотках;

-1760,12 грн. заборгованість по штрафних санкціях.

Підпунктом 2.1.5.2 п. 2.1. статті 2 додаткового договору №3 від 30.06.2016 року було встановлено, що незважаючи на інші положення договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та поручителем, або майновим поручителем своїх боргових зобовязань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами або документів забезпечення. При цьому, зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги.

Керуючись наведеними положеннями кредитного договору, позивач 22.03.2018 року цінним листом з описом вкладення направив на адресу відповідачу ОСОБА_1 вимогу вих. №B00-12-4-10-72 від 12.03.2018 року про погашення (виплату) заборгованості за кредитним договором №ML-B01/039/2008 від 04.03.2008 року. Проте, ОСОБА_1 така вимога виконана не була.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором, 04.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-B01/039/2008.

Пунктом 1.1. статті 1 договору поруки передбачено, що за цим договором поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань.

Пунктом 1.2 статті 1 договору поруки встановлено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи обох одночасно.

Згодом до договору поруки вносилися зміни та доповнення на підставі укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 додаткових договорів, а саме : додаткового договору №1 від 28.02.2013 року; додаткового договору №2 від 06.05.2015 року та додаткового договору №3 від 30.06.2016 року.

Зокрема п. п. 3.2 п. 3 додаткового договору №3 від 30.06.2016 року до договору поруки було передбачено, що поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому кредитором протягом одного банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора.

Керуючись наведеним положенням договору поруки, 22.03.2018 року позивач направив на адресу ОСОБА_2 вимогу №В00-12-4-10/74 від 12.03.2018 року про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-B01/039/2008 від 04.03.2008 року. Проте, така вимога залишилась не виконаною ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Сторонами ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 відповідно до укладеного кредитного договору №ML-B01/039/2008 визначено строк дії основного кредитного договору до 06.03.2028 року. Останній платіж за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 був здійснений 30.11.2017 р. у розмірі 1375,53 грн.

Проте, слід звернути увагу на те, що відбулась новація зобовязання, а саме додатковими договорами № 1 від 28.02.2013 року, №2 від 06.05.2015 року, №3 від 30.06.2016 року до кредитного договору №ML-B01/039/2008 від 04.03.2008 р. внесено зміни. Тобто, з укладенням додаткових договорів у ОСОБА_1 виникли нові зобовязання.

Кредит з швейцарських франків був переведений в національну валюту та встановлено обовязок позичальника сплачувати ануїтетні платежі.

До договору поруки також вносилися зміни та доповнення на підставі укладених між банком та ОСОБА_2 : додаткового договору №1 від 28.02.2013 року, додаткового договору №2 від 06.05.2015 року та додаткового договору №3 від 30.06.2016 року.

Зокрема, п.п. 3.2. п.3 додаткового договору №3 від 30.06.2016 року до договору поруки було передбачено, що поручитель приймає на себе зобовязання у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому кредитором, протягом одного дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора.

Строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобовязанням.

Такий правовий висновок також був підтриманий Верховним судом у постанові від 10.10.2018 року в справі №296/13347/15-ц.

Таким чином, пропущення кредитором шестимісячного строку, який обраховується з дня виконання відповідної частини зобовязання, для предявлення вимоги до поручителя, в спростування доводів представника ОСОБА_2 не має наслідком припинення всієї поруки. Обовязок поручителя припиняється лише в частині окремих щомісячних платежів.

30.11.2017 року сплачена частина заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 До суду позов подано 17.05.2018 року в межах шестимісячного строку звернення до суду до поручителя.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з поручителем, то суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до умов договору поруки поручитель зобовязувався відповідати перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Суд відмічає, що договір поруки від 04 березня 2008 року зі змінами та доповненнями (а.с. 79-84) містить положення про дію договору до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором (п.4.1), що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, тому в даному випадку є підстави розглядати можливість застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України.

Як встановлено судом боржник, а відтак і поручитель, взяв на себе зобов'язання повернути кредит не пізніше дати остаточного повернення кредиту (06 березня 2028 року) та відповідно до умов встановлених ст. 1.5 договору (повернення щомісячної частини кредиту здійснюється щомісяця та в строки, визначені графіком, а проценти сплачуються одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України та умовами договору право про дострокове повернення кредиту та своєчасно звернувся до суду з вимогою до поручителя щодо основної суми заборгованості по тілу кредиту 484633,77 грн., предявивши позов 17.05.2018 р. Тому вказана сума підлягає стягненню з боржника солідарно з поручителем.

Разом з тим, щодо стягнення процентів, які за умовами договору сплачуються щомісячно, то з аналізу ст.559 ЦК України слід дійти висновку, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з графіка погашення кредиту, який міститься в розрахунку заборгованості (а. с. 168-169), чергові платежі боржник повинен був здійснювати 04-07 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач предявив вимогу про сплату процентів за період з 06.05.2015 року по 29.01.2018 року, однак до суду звернувся 17.05.2018 року, а тому позовна вимога в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості по процентах підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 10295,66 грн., тобто лише в частині заборгованості за процентами

за період з 04.10.2017 р. по 05.11.2017 р. 2897,60 грн., за період з 06.11.2017 р. по 03.12.2017 р. 2449,07 грн., за період з 04.12.2017 р. по 03.01.2018 р. 2697,13 грн., за період з 04.01.2018 р. по 29.01.2018 р. 2251,86 грн. (а.с. 168-169).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач предявив вимогу про сплату пені за період з 06.06.2017 року по 03.01.2018 року, однак до суду звернувся 17.05.2018 року, а тому позовна вимога в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості по пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 273,64 грн., з яких за період з 27.10.2017 р. по 15.12.2017р. 83,59 грн., за період з 06.11.2017 р. по 15.12.2017 р. 25,19 грн., за період з 04.12.2017 р. по 15.12.2017 р. 19,93 грн., за період з 15.12.2017 р. по 03.01.2018р. 34,27 грн., за період з 15.12.2017 р. по 03.01.2018 р. 39,95 грн., за період з 15.12.2017 р. по 03.01.2018 р. 43,74 грн., за період з 15.12.2017 р. по 03.01.2018 р. 36,97 грн. (а.с. 168-169).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат із сплати судового збору з ОСОБА_1 3862,44 грн., з ОСОБА_2 3666,70 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 523-530, 553, 554, 559, 1049,1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,76-81,89,141,263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання : 21019 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дата народження : 19.06.1978 року) та ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання : 21019 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, дата народження 18.12.1980 року) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) заборгованість за кредитним договором №ML-B01/039/2008 від 04.03.2008 року станом на 30.01.2018 р. у розмірі 495213,07 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 484633,77 грн., заборгованість по нарахованих відсотках 10295,66 грн., заборгованість по пені 283,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання : 21019 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дата народження : 19.06.1978 року) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) заборгованість за кредитним договором №ML-B01/039/2008 від 04.03.2008 року станом на 30.01.2018 р. у розмірі 6729,62 грн., з яких : заборгованість по нарахованих відсотках 5253,14 грн., заборгованість по пені 1476,48 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання : 21019 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дата народження : 19.06.1978 року) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) суму сплаченого судового збору 3862,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання : 21019 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, дата народження 18.12.1980 року) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) суму сплаченого судового збору 3666,70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.12.2018 р.

Суддя