Справа № 466/9145/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 грудня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток квартири всіма співвласниками, яким майно належить на праві спільної сумісної власності, -

у с т а н о в и в:

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визначити, що частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становлять кожному по 1/3 ідеальній частині вказаної квартири.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у 1995 року за спільною згодою усіх зареєстрованих осіб було здійснено приватизацію квартири, що знаходиться у м. Львові по вул. Величковського, 22/32. Загальна площа квартири становить 52,6 м. кв. та складається з двох кімнат житловою площею 29,4 м. кв. Позивач перебуває у розірваному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та відповідач не надає згоди на виділ часток, які мають становити 1/3 ідеальну частини вищевказаної квартири.

На теперішній час позивач має намір розпорядитись своєю часткою на власний розсуд, оскільки це не можливо зробити без визначення ідеальних часток кожного, вона змушена звернутись до суду за захистом свої прав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, позов підтримала повністю та просила задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечила, оскільки не зявився відповідач.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-285 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1995 року Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці було здійснено приватизацію квартири, що знаходиться у м. Львові по вул. Величковського, 22/32, загальна площа якої становить 52,6 м. кв. Дана квартира належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_1 та членам її сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Частки у спільній сумісній власності не визначені. (а. с. 3).

Позивач ОСОБА_1 перебуває у розірваному шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ № 091396, виданому 05 грудня 2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а. с. 5).

Оскільки ідеальні частки не визначені, тому суд вважає, що слід поділити спільну сумісну квартиру, визначивши ідеальні частки співвласників.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно ч. 2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду. Отже, усім співвласникам належить по 1/3 частки кожному.

Нормою ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Нормою ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

У зв'язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст. 156 ЖК України, ст. ст. 355, 370, 372, 386 ЦК України, ст. ст.258-259, 263-265, 273, 280-284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визначити за ОСОБА_1,10.08.1951р.н., ідентифікаційний номер- відсутній, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,04.08.1951р.н., ідентифікаційний номер відсутній, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, 29.11.1984р.н., ідентифікаційний номер відсутній, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ідеальні частки по 1/3 частки кожному у спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Величковського, 22/32.

Стягнути з ОСОБА_2, 04.08.1951р.н., ідентифікаційний номер відсутній, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, 10.08.1951р.н., ідентифікаційний номер - відсутній, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4