Житомирський апеляційний суд
Справа №289/287/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №289/287/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалене 24 травня 2018 року суддею Невмержицьким І.М. у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 на користь ОСОБА_2 на утримання їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частин всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову вказав, що він проходить службу у Збройних Силах України, перебуває у зоні АТО, часто хворіє, потребує лікування. На даний час з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що разом становить 50 % від його доходу.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 24 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове про задоволення його позову.

Посилався на обставини, якими обґрунтовував позовні вимоги та зазначив, що судом при вирішенні спору не правильно обраховані сплачувані ним аліменти, які становлять 50% його заробітної плати. Також, судом не враховано погіршення стану його здоров`я, у зв`язку із проходженням військової служби в АТО, відсутність у нього власного майна та житла. Вважає безпідставним посилання у судовому рішенні на те, що він заяви про скасування судового наказу від 06.12.2017 про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 не подавав, оскільки така заява ним була подана, проте повернута судом.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність та відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила про її безпідставність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Крім того, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 02.11.2010 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6,17)

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . Сума його доходу за останні шість місяців 2017 року становила 66056,89 грн, що в середньому по 11009,32 грн щомісяця (а.с. 10-14).

При цьому за вищевказаний період з заробітної плати позивача утримано аліменти у сумі 16514,24 грн (в середньому в сумі 2752,37 грн щомісяця).

Матеріали справи не містять доказів про наявність у позивача тяжких хронічних захворювань та зміну майнового стану останнього у зв`язку із цим.

Встановивши, що позивач не надав доказів погіршення свого матеріального становища, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його позову про зміну розміру аліментів.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Будь-яких доказів наявності хронічних захворювань, потреби у лікуванні і понесення у зв`язку із цим матеріальних витрат, які призвели до погіршення матеріального становища, позивач як суду першої так і апеляційної інстанцій не надав. Тому, його доводи щодо погіршення стану здоров`я на правильність ухваленого рішення не впливають. Можливе понесення таких витрат у майбутньому не може враховуватись при вирішенні спору, оскільки підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів може бути існуюче значне погіршення матеріального становища платника аліментів.

Посилання на відсутність житла і понесення у зв`язку із цим витрат на оплату гуртожитку в сумі 700 грн (а.с. 46) не може бути підставою для задоволення позову, оскільки, такі витрати позивачеві компенсуються з Державного бюджету, що ним підтверджено у суді апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом при вирішенні спору не правильно обраховані сплачувані ним аліменти, які становлять 50% його заробітної плати, є помилковими, оскільки на час звернення до суду із позовом такі обставини не існували, що підтверджується довідками про дохід позивача.

Крім того, звернувшись із даним позовом 12.02.2018, позивач не оспорював розмір аліментів, стягнутий з нього судовим наказом від 06.12.2017 та який він просить зменшити, що підтвердив у суді апеляційної інстанції. Разом з тим, ці обставини не мають правового значення для вирішення спору, оскільки ОСОБА_1 не довів значного погіршення свого матеріального становища, що могло бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 24 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 09 листопада 2018 року.