РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"21" листопада 2018 р. 145/1808/18 2/145/965/2018 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2018 року належить на праві приватної власності будинок в смт. Сутиски, по вул. Мічуріна №39 Тиврівського району Вінницької області. За даною адресою зареєстрований його син ОСОБА_2

Він проживає у своєму будинку в смт. Сутиски, по вул.. Мічуріна, 39, Тиврівського району.

На даний час він має намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але реєстрація відповідача у належному йому будинку, перешкоджає йому в цьому.

Відповідач не проживає за місцем його реєстрації в смт. Сутиски, по вул.. Мічуріна, 39, з 2006 року. Він виїхав на постійне місце проживання до м. Київ і з того часу в смт. Сутиски Олександр не приїздив та з ним не спілкується. Він неодноразово просив його приїхати та скасувати реєстрацію в належному йому будинку, але син відмовляється приїздити та виписуватись, оскільки з його слів у нього на це немає часу.

Він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №39 по вул. Мічуріна, 39, в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, просить його задоволити з підстав, викладених у заяві. Пояснив, що йому місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі (07.11. та 21.11.2018 року) в судові засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, за місцем реєстрації, своєчасно, що стверджується відомостями про місце реєстрації від 15.11.2018 року № 4/21173, довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 02-15/721 від 16.11.2018 року, повернутими поштовими конвертами з відмітками «адресат не проживає» з судовими повістками на 07.11. та 21.11.2018 року. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Іншої адреси місцезнаходження відповідача суду не надано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи з положень ст. 128 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2018 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок в смт. Сутиски, по вул. Мічуріна №39 Тиврівського району Вінницької області.

Його право власності на вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав зареєстровано 17.08.2018 року, що стверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 134805196 від 17.08.2018 року.

В даному будинку 29.08.2003 року зареєстрований відповідач ,що стверджується будинковою книгою.

Проте, згідно акту обстеження місця проживання від 08.10.2018 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в даному будинку, але фактично з 2006 року за цією адресою не проживає.

Свідок ОСОБА_3 показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно 12 років. ОСОБА_2 - син ОСОБА_1, його місцезнаходження невідомо. Приблизно 5 років в смт. Сутиски, по вул. Мічуріна,39 ОСОБА_2 не проживає.

Свідок ОСОБА_4 показав, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 - син ОСОБА_1 Йому відомо, що він проживає в м. Києві, але його адреси, місця роботи він йому не говорив. В смт. Сутиски, по вул. Мічуріна,39, ОСОБА_2 не проживає більше 6 років.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-709цс16, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 понад 5 років в належному позивачу житловому будинку не проживає, беручи до уваги те, що він не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті та враховуючи вищезазначену правову позицію ВСУ, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №39 по вул. Мічуріна, 39, в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Тиврівського районного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо заява про перегляд заочного рішення буде подана протягом двадцяти днів з дня отримання ним копії повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 22.11.2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення суду не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.