Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6704/16-ц
Провадження № 4-с/552/44/18
У Х В А Л А

іменем України

13 грудня 2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю стягувача ОСОБА_1, державного виконавця Сиромятнікової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 03 грудня 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3.

В своїй скарзі посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області знаходиться рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на отримання сина ОСОБА_4.

Вказував, що 23 листопада 2018 року йому стало відомо про те, що 01 листопада 2018 року головним державним виконавцем відділу ОСОБА_3 були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві полювання, у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами та у праві користування зброєю.

З вказаними постановами не погоджується.

В своїй скарзі просив суд скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві полювання, у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами та у праві користування зброєю. Просив також зобовязати державного виконавця відкликати повідомлення про внесення відомостей про нього як про боржника до Єдиного реєстру боржників.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 для участі в розгляді скарги не зявився, подав до суду заяву з проханням проводити розгляд скарги без його участі.

Державний виконавець в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала, вказуючи, що дії державного виконавця вчинені в чіткій відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2017 року, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 29 листопада 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Також встановлено та не оспорюється в поданій до суду скарзі, що зазначене судове рішення боржником сабуровим В.Б. в добровільному порядку не виконується, знаходиться на примусовому виконанні в Київському відділі ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області, в провадженні головного державного виконавця Сиромятнікової Т.О.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обовязок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Судом встановлено, постановою головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 від 23 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як встановлено судом, боржник ОСОБА_2 станом на 01.11.2018 на час прийняття державним виконавцем рішень про встановлення обмежень, мав заборгованість зі сплати аліментів на корить ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 17529,82 грн.

Отже, сукупний розмір заборгованості заявника зі сплати аліментів за судовим рішенням перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, тому державний виконавець правомірно, на підставі та в межах наданих йому повноважень, на виконання вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанови про встановленні відповідних обмежень щодо боржника ОСОБА_2

Твердження боржника ОСОБА_2 в поданій до суду скарзі про те, що аліменти сплачував, а заборгованість відсутня, не може бути прийняте судом до уваги з наступних підстав.

За нормами ст. 71 СК України порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом, державним виконавцем сума заборгованості боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів визначена у порядку, встановленому Сімейним кодексом України із врахуванням мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

При цьому боржник ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 71 СК України розмір заборгованості по аліментам не оскаржував.

Тому суд приходить до висновку, що державний виконавець, приймаючи рішення про встановлення обмежень щодо боржника діяв відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

В силу норм ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом, станом на час вирішення даної скарги, а саме, станом на 01 грудня 2018 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 27248,50 грн., тобто, існує заборгованість більш, ніж за три місяці.

Отже, правові підстави для виключення його з реєстру боржників відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 є повністю безпідставною, в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Н.Л.Яковенко

13.12.2018