Справа № 337/82/18
Провадження № 2/337/523/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Куліш Л.Е.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.12.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 26.11.2017 року має заборгованість у сумі 24628 грн. 99 коп., яка складається з наступного: 2497 грн. 78 коп. заборгованість за тілом кредиту; 20482 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1149 грн. штраф (процентна складова), тому просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року по справі відкрито провадження з визначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, крім того в ухвалі суду було зазначено що відповідачу необхідно у строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

У визначений ухвалою строк, відповідач ОСОБА_1 направив суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив наступне. Він дійсно укладав з банком кредитний договір № б/н від 18.12.2013 року, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як доказ укладання даного договору, позивачем до позовної заяви долучено Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, але з дана анкета-заява не містить інформацію, яку саме картку просив оформити відповідач і відповідно не зрозуміло, на яких саме умовах було замовлено послуги відповідачем. Крім того позивач не надав відповідачу памятку клієнта, що містить інформацію про тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, що підтверджується відсутність підпису відповідача в відповідній графі Анкети-заяви. Позивачем не надано доказів того, на яких саме умовах було укладено між сторонами договір, який саме розмір відсотків за користування кредитом та які саме тарифи встановлені за даним договором. Щодо суми заборгованості, та посилаючись на розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, зазначено, що остання виплата ним здійснена 31.05.2015 року у розмірі 23 грн. 71 коп., але вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки остання виплата ним по кредиту була здійснена 12.12.2014 року у розмірі 200 грн., після звільнення з роботи у звязку зі скороченням штатів та після 12.12.2014 року він через відсутність коштів виплати по кредиту не здійснював. Крім того відповідач надав свій розрахунок заборгованості, з яким він не згодний..

Відповідно до ст.. 256 ЦК України, просить застосувати позовну давність як загальну так і спеціальну, оскільки між позивачем та ним не укладався у письмовій формі договір про збільшення строку позовної давності, як це передбачено ст.. 259 ЦК України. Посилаючись на правову позицію викладену Верховним судом України в постанові від 29.10.2014 року (справа № 6-169 цс 14), зазначає, що останній платіж ним був здійснений 12.12.2014 року, та саме з цього часу банку стало відомо про порушення його прав як кредитора і саме з даного часу розпочався перебіг позовної давності. Просить у позові відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що розрахунок заборгованості здійснений відповідно до умов договору. Згідно кредитного договору передбачена можливість зміни тарифів та розміру процентної ставки, з позовом до відповідача банк звернувся в межах позовної давності, оскільки дія картки відповідача до останнього дня - 10.2017 року, а з позовом позивач звернувся до суду 29.12.2017 року. Просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно укладеного договору № б/н від 18.12.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві.

У порушення умов договору, позивач вважає, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 26.11.2017 року має заборгованість у сумі 24628 грн. 99 коп.

Згідно п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Позивачем була надана виписка по рахунку ОСОБА_1 за якою відповідач має заборгованість по кредитному договору, яка станом на 26.11.2017 року складає 24628 грн. 99 коп., та складається з наступного: 2497 грн. 78 коп. заборгованість за тілом кредиту; 20482 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1149 грн. штраф (процентна складова).

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1, 18.12.2013 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а відтак своїм підписом засвідчила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, на підставі якої він отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але матеріали справи не містять будь-якої інформації щодо строку дії картки, оскільки банком не було надано такі відомості.

Позивачем надана суду виписка з карткового рахунку ОСОБА_1, згідно якої відповідачем здійснений останній платіж 31.05.2015 року у розмірі 23 грн. 71 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте, з наданої копії виписки карткового рахунку не можливо встановити, хто саме здійснив зазначений платіж, тому в розумінні ст. ст. 78,79 ЦПК України, це не є допустимим та достовірним доказом, оскільки відповідачем взагалі заперечується факт здійснення ним будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором після 12.12.2014 року, через відсутність роботи та коштів.

Останній платіж за кредитом був здійснений ОСОБА_1, 12.12.2014 року у розмірі 200 грн., і саме з цього часу у Банку виникло право вимоги повернення кредиту.

З відповідним позовом до суду ПАТ «Приватбанк» звернувся 11.01.2018 року, клопотання про поновлення строку позовної давності не заявляв, доказів в обґрунтування поважності причин пропуску суду не надав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Останній платіж на погашення боргу за вказаним договором відповідачем було здійснено 12.12.2014 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з грудня 2014 року.

Проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише у 11.01.2018 року (а.с. 1), тобто за межами установленого законом строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 4 листопада 2015 року (справа №6-1926цс15).

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову позивачу за спливом строку позовної давності, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення суми заборгованості у сумі 24628 грн. 99 коп. задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 23.04.2018 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик