Гусятинський районний суд Тернопільської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 596/745/18

Провадження № 2/596/368/2018

"29" жовтня 2018 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Лотовської Оксани Марянівни, Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Лотовської О.М., Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_7 та просять визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською Оксаною Марянівною на ім'я ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 на земельну ділянку (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та скасувати його державну реєстрацію. Також просять визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_10 право власності на ? частку земельної ділянки (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та визнати за ОСОБА_3 в порядку за заповітом після смерті ОСОБА_10 право власності на ? частку земельної ділянки (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області.

Посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_13 року померла їх мати - ОСОБА_10, яка заповіла усе належне їй майно в рівних частках позивачам по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. 21.03.2012 року у реєстрі за № 784. Після смерті матері вони звернулися до цього ж нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом, на підставі яких було заведено спадкову справу № 128-2012. До складу спадщини входить право на земельну ділянку (пай), площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, яка належала чоловіку померлої ОСОБА_10 - ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, після смерті якого фактично прийняла спадщину його дружина ОСОБА_10, але не оформила спадкових прав. Однак, 02.03.2018 року при зверненні позивачів до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину заповітом, оскільки за довідкою зі спадкового реєстру була встановлена наявність спадкової справи № 62 за 2016 рік після смерті батька позивачів - ОСОБА_9, заведеної відповідачем по справі приватним Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М., яка видала свідоцтво про право на спадщину на ім'я сина померлого батька ОСОБА_8, без врахування прав пережилої дружини ОСОБА_10. Вважають, що ОСОБА_8 було помилково успадковане майно, яке належало ОСОБА_10. Відповідачем Васильковецькою сільською радою було видано дві різні довідки №101 від 11.08.2016 року та №46 від 21.03.2018 року, в яких міститься різна інформація щодо місця реєстрації ОСОБА_10, яка суттєво вплинула на права позивачів.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять задоволити їх позовні вимоги.

Відповідач приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Лотовська О.М. в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені нею у відзиві на позовну заяву.

Згідно поданого відзиву від 27.06.2018 року, відповідач приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Лотовська О.М. просить відмовити в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_8 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_9. Дружина спадщину не прийняла після смерті чоловіка та не оформила своїх спадкових прав, а тому її права та інтереси не могли бути порушені. Позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 на земельну ділянку (пай) площею 1,35 га, що розташована на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та скасувати його державну реєстрацію порушує право спадкоємця-сина померлого, який належним чином та в силу закону прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки проживав та був зареєстрований разом з ним на день його смерті. Державна реєстрація нею, як нотаріусом не проводилась, оскільки дане Свідоцтво було видане на право на земельну частку (пай), яке не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року в м. Лисичанськ Луганської області ще до моменту видачі нею Свідоцтва про право на спадщину за законом в користь сина ОСОБА_8. Заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право спадщину від неї не надходило. Твердження позивачів, що ОСОБА_8 було помилково успадковане майно та що при видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я сина не було враховано право на спадкове майно пережилої дружини ОСОБА_10, не відповідає дійсності. Щодо позовної вимоги про визнання права власності за позивачами права власності по ? частки земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_10, то вважає вимоги безпідставними, оскільки, навіть у випадку коли б померла прийняла спадщину, вона б не мала переважного права перед сином на спадкування майна. На підставі вищевказаного, просить відмовити позивачам у задоволенні їх позову.

Представник відповідача Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

27.06.2018 року подали відзив на позов, в якому просять відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Факт прийняття спадщини, дружини померлого, - ОСОБА_10, не можна встановити по факту вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_9 на момент смерті постійно не проживала. ОСОБА_10 в 1998 році виїхала в місто Лисичанськ Луганської області, де і померла. Комісія сільської ради при проведенні обстеження встановила, що громадянка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована, але не проживала в с.Нижбірок з 1998 року по 10.05.2006 року, а проживала в АДРЕСА_1, про що склали Акт №41 від 13.03.2018 року. Чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року вона не хоронила та присутньою на похороні не була. Дружина спадщину фактично не прийняла, оскільки вона не доглядала чоловіка, не проживала із ним, не поховала його та не вчиняла жодних дій, які б свідчили про бажання нею спадкувати майно що належало померлому. Жодних заяв до сільської ради не надходило. ОСОБА_8 успадкував майно, що належало його покійному батькові, оскільки, він є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, тільки він постійно з ним проживав, доглядав, мав усі правовстановлюючі документи на земельну ділянку (пай). Вважають, що виконавчим комітетом Васильковецької сільської ради с.Нижбірок правильно і об'єктивно була надана інформація про коло спадкоємців що прийняли спадщину та постійно проживали на момент смерті із ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_15 року.

24.07.2018 року від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла до суду відповідь на відзиви відповідачів, згідно якого вони не згідні з твердженнями відповідача. Зазначають, що в акті та у відзиві не надано жодного доказу того, що ОСОБА_10 не проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_9 на день його смерті станом на 2003 рік. Крім того, відповідно до відповіді відповідача приватного нотаріуса Лотовської О.М. було зазначено, що на день смерті ОСОБА_9 з ним був зареєстрований тільки його син ОСОБА_8. На запит позивачів до Васильківської сільської ради, щодо підтвердження місця реєстрації спадкодавця ОСОБА_10 на день смерті її чоловіка ОСОБА_9, була надана іншого змісту довідка № 46 від 21.03.2018 року, в якій було чітко зазначено, що ОСОБА_10 була зареєстрована в АДРЕСА_2 з 01.03.1996 року по 10.05.2006 рік (В акті обстеження зазначена інша дата реєстрації «з 1998 року»). Таким чином, відповідачем по справі Васильковецькою сільською радою видано дві різні довідки, які суттєво вплинули на права позивачів.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 20.08.2018 року до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів ОСОБА_6.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів ОСОБА_6 надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 05.09.2018 року до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7-ОСОБА_12 надійшла до суду заява про розгляд справи без неї та ОСОБА_7 Заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з 18.11.1957 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 виданого повторно 20.05.2003 року Відділом РАГС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області (а.с.22).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 30.09.2016 року виданого повторно Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_16 року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 25.10.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.12).

Відповідно до частин 1,2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них з визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішення суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не має права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно абзацу третього п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв»язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №62/2016 вбачається, що 11 листопада 2016 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М. спадкоємцю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_17 року, його сину ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, право на земельну частку (пай) розміром 1.35 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в колективній власності ТОВ «Галичина» села Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області та належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай)серії НОМЕР_7, виданого Гусятинською районною державною адміністрацією 21 квітня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22 квітня 1997 року за НОМЕР_8.

Із наявної в спадковій справі довідки виконавчого комітету Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 101 від 11.08.2016 року, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року дійсно постійно проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою АДРЕСА_3, і разом з ним за вказаною адресою на день його смерті постійно проживав і був зареєстрований його син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (з 10.06.1999 року і по даний час).

Заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину від ОСОБА_10 не надходило.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_18 року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 29.08.2017 року, виданого Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дата застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини: кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України, і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, тобто, правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, що є підставою для застосування правил Цивільного кодексу Української РСР(1963 року).

Відповідно до норм статті 549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Як вбачається із матеріалів справи, доказів того, що ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16 року, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, позивачами не представлено.

Відповідно до представленої позивачами довідки виконавчого комітету Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 46 від 21.03.2018 року, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована з 01.03.1996 року по 10.05.2006 року в с. Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, але не проживала з 1998 року по 10.05.2006 року в с.Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, а проживала в м. Лисичанської області (а.с.21).

Проте, зазначена в довідці інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_10 в с. Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, не підтверджує обставини прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_9, що відповідно до норм статті 549 ЦК України (1963 року) за наявності такої обставини, дозволяло б вважати ОСОБА_10 такою, що прийняла спадщину.

Суд бере до уваги доводи, викладені у відзиві на позов відповідача приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М., про те, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2016 року видано вже після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_19

Із матеріалів справи випливає, що за свого життя ОСОБА_10 до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 не подавала, в управління або володіння спадковим майном фактично не вступала, на день смерті разом з спадкодавцем не проживала. Інше в судовому засіданні із представлених та досліджених сторонами доказів не встановлено.

Згідно ст.529 ЦК України (1963 року)при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, які відповідно прийняли спадщину.

Враховуючи наведене, підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого від 11.11.2016 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М. на ім»я ОСОБА_8, не має, оскільки не доведено, що мало місце порушення прав ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_20 року у зв»язку із видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно і позовна вимога про скасування державної реєстрації безпідставна та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимоги про визнання за позивачами права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_10 по ? частці земельної ділянки (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, то відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд виходить з наступного.

З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

В силу вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. ОСОБА_10 21.03.2018 року на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках по ? частки кожній, що вбачається із копії заповіту від 21.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. (а.с.17).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 139/02-14/128-2012 від 02.03.2018 року вбачається, що приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Жихар Н.П. було відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), що розташована на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та житловий будинок, що в с. Новий Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та фактом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_9 в користь ОСОБА_8 (а.с.11).

В даному випадку, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовлено, інших належних і допустимих доказів того, що спадкодавцю ОСОБА_10 належало право на земельну частку (пай) розміром 1,35 га, що розташована на території села Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області суду не надано, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, ч.2 ст.247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.15,16, 392, 1216-1219, 1220- 1225, 1233,1268, 1296-1301 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серії НОМЕР_10, РНОКПП НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_4), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_9, паспорт серії НОМЕР_11 РНОКПП НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_5) до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Лотовської Оксани Марянівни (адреса: АДРЕСА_6), Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (адреса місцезнаходження: 48257, с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_10, паспорт серії НОМЕР_12), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_12, паспорт серії НОМЕР_13, РНОКПП НОМЕР_3, жителька с. Ст. Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно за заповітом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області, або безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик