ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м.Суми

Справа №2-3167/2010

Номер провадження 22-ц/788/1753/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

сторони:

позивач Публічний акціонерний банк «Всеукраїнський Акціонер ний ОСОБА_1»,

відповідач ОСОБА_2 Хадишат Азітовна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 Хадишат Азітовни

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2010 року про забезпечення позову, постановлену у складі судді Кущенко М.Ф., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

06 вересня 2010 року Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовувало тим, що ОСОБА_2 не виконує взятих на себе зобовязань за кредитним договором, укладеним 29 вересня 2005 року. Враховуючи те, що відповідач має значну суму заборгованості, відсутня інформація про наявність у неї рухомого чи нерухомого майна, грошових коштів достатніх для фактичного виконання судового рішення, просить суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться у нього або в інших осіб; заборони тимчасово, до повного виконання зобовязання за договором, у видачі закордонного паспорту та у праві виїзд за межі України.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2010 року тимчасово обмежено в праві виїзду за кордон громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонено видачу паспорту для виїзду за кордон до вирішення спору в суді. В задоволенні вимоги про накладення арешту на майно і кошти відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо обмеження у праві виїзду за межі України. У своїх доводах вказує на те, що вона є пенсіонером та не має фінансової можливості сплатити заборгованості за кредитним договором, а тому відсутні підстави вважати, що має місце саме ухилення від виконання судового рішення. Зазначає, що вирішення питання про обмеження боржника у праві виїзду за межу України можливе тільки в порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) за поданням державного виконавця.

Сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але своїм правом участі у судовому засіданні не скористались.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що до ОСОБА_2 предявлено вимоги про стягнення заборгованості в сумі 355 444 грн. 88 коп., а тому встановлення щодо неї обмеження в праві виїзду за межі України спонукатимуть сторони в цивільній справі до найскорішого вирішення спору. Обмеження підлягають встановленню до вирішення спору судом.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками, так як суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Забезпечення позову, як інститут цивільного судочинства, сприяє його ефективності та спрямовується на припинення дій, які можуть утруднити виконання рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

За своєю природою заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового акту, яким закінчується вирішення спору по суті.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Пунктом 8 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України » (в редакції, чинній станом на 07 вересня 2010 року) передбачено можливість обмеження виїзду з України громадянам, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі.

Проте, в цивільно-процесуальному законодавстві, в редакції, яка діла на час постановлення оскаржуваної ухвали, відсутня норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України.

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року за №8 розяснено, що заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга статті 152 ЦПК), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Слід зазначити також, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач взагалі не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі не вжиття таких заходів, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Сам по собі факт наявності заборгованості за кредитним договором, не свідчить про ухилення відповідача від виконання свого зобовязання.

За таких обставин, враховуючи те, що суди не можуть застосовувати обмеження у праві виїзду за межі України та заборону у видачі паспорту для виїзду за кордон, як спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвала суду, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» про забезпечення позову шляхом тимчасової заборони у видачі закордонного паспорту та у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ПАТ «ВіЕйБі Банк» належить стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. за апеляційний перегляд ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 367 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Хадишат Азітовни задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2010 року про забезпечення позову в оскаржувані частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на користь ОСОБА_2 Хадишат Азітовни 352 гривні 40 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О..ОСОБА_3

ОСОБА_4