справа № 761/6829/18-ц головуючий у суді І інстанції - Піхур О.В.
провадження № 22-ц/824/1077/2018 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача нараховану та невиплачену суму заробітної плати за термін перебування позивача на посаді з 08 вересня 2016 року по 16 серпня 2017 року у сумі 14 404 грн. 12 коп., а також середню заробітну плату за весь час затримки виплати сум при звільненні, яка становить 17 012,70 грн., а при непроведенні розрахунку на момент розгляду справи по день постановлення рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2016 року ОСОБА_3 вступив на посаду голови правління ОСББ «Гончара 62» відповідно наказу №1 і працював на посаді з виконанням функціональних обов'язків за статутом до 16 серпня 2017 року. За весь час роботи заробітна плата була виплачена позивачу лише один раз у квітні 2017 року, а виплату зарплати двом штатним працівникам вважали другорядним фактором і це питання постійно відкладалося, а сплачувалися помісячно лише кошти ЄСВ до пенсійного фонду. Проте, у період його роботи в порушення вимог наведених приписів закону про працю заробітна плата була виплачена лише один раз у березні 2017 року. На підставі поданої скарги лише наприкінці грудня 2017 року та у січні 2018 року було тричі сплачено частково суми боргу. Таким чином, на момент звільнення роботодавець не провів розрахунок та не виплатив усі належні позивачу суми за весь час існування з ним трудових відносин, а саме з 08 вересня 2016 року по 16 серпня 2017 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що укладення трудового договору з позивачем було оформлено у відповідності до статей 21 та 24, п.3 виданим наказом 08 вересня 2016 року на підставі протоколу засідання правління від 28 серпня 2016 року, за яким позивач був обраний головою правління. На підставі наказу від 08 вересня 2016 року у позивача з відповідачем виникли трудові правовідносини. Питання щодо виплати голові заробітної плати через повну відсутність коштів у ОСББ на будь-які потреби переносилося на майбутнє за фактом створення для цього їх джерела та на рівні встановленого законом мінімального розміру за виконану місячну роботу. У квітні 2017 року на рахунок відповідача потрапило до 40 000 грн. і з цієї суми лише єдиний раз позивачу було нараховано заробітну плату. Відповідач порушив строки виплати належних позивачу при звільненні сум. Суд першої інстанції зробив хибні висновки щодо: визнання у судовому засіданні позивачем власної бездіяльності; одноособовості позивача як голови правління, встановлювати самому собі матеріальне заохочення; що відносини, які виникли між сторонами, не мають характеру трудових через вибірність посади; що виконання обов'язків голови не характеризується ознаками найманої праці і на позивача не було покладено обов'язку дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку; що існують терміни звернення до суду працівників з позовами про стягнення належної їм належної заробітної плати; що позивач не надав жодних доказів у підтвердження позовних вимог. Суд не встановив причин ненадання відповідачем пояснень щодо причин відмови від виконання вимог ст. 117 КЗпП України при наявності факту несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати, не дослідив, не обґрунтував їх доказами та не зробив відповідних висновків у рішенні щодо вини відповідача по суті її невиконання. Відповідач не виконав вимоги закону щодо належного направлення позивачу відзиву на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Гончара 62» зазначає, що до прийняття рішення про розробку та затвердження загальними зборами кошторису, розміру внесків співвласників на утримання будинку, члени правління, у тому числі і голова правління, за усною домовленістю зі співвласниками будинку та поміж собою працювали на громадських засадах. Позивач не заявляв жодних претензій з приводу не нарахування йому заробітної плати за період з 08 вересня 2016 року по 21 лютого 2017 року, а висунув їх лише у грудні 2017 року після виведення його зі складу правління ОСББ «Гончар 62» одноголосним рішенням загальних зборів співвласників. Відносини, що виникли між сторонами, не мають характеру трудових відносин, оскільки посада голови ОСББ. Яку обіймав позивач, є виборною, виконання обов'язків голови ОСББ не характеризується ознаками найманої праці на позивача не покладено обов'язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно законів про ОСББ до 24 квітня 2017 року не існувало встановлених розмірів матеріального заохочення як для голови, так і для інших членів правління ОББ «Гончар 62» та заочних підстав для оплати матеріального заохочення голови правління ОСББ. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є неприбутковою організацією, не має на меті одержання прибутку. За рік перебування на посаді позивач повинен був і мав можливість своєчасно розробити та представити на затвердження загальним борам ОСББ кошторис об'єднання, відкрити рахунок у банку, забезпечити внесення коштів співвласників будинку на рахунок ОСББ і діяти в питаннях нарахувань і виплати собі матеріального заохочення згідно з законодавством України. Однак, ОСОБА_3 цього не зробив, що свідчить про те, що відповідач жодним чином не порушував права позивача.

У відзиві на позовну заяву ОСББ «Гончара 62» також вказував на те, що позивач працював головою правління на громадських засадах. У зв'язку з цим, заробітна плата ним, як головою правління. З 08 вересня 2016 року по 21 лютого 2017 року не нараховувалася, податки не нараховувалися і не сплачувалися, табель відпрацьованого часу не вівся. З 21 лютого 2017 року по дату звільнення позивача з посади на рахунок ОСББ надійшло 49 742 грн. Цієї суми було достатньо для виплат нарахованої заробітної плати та податків на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно наказу ОССБ «Гончара 62» №1-К від 08. Вересня 2016 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків Голови Правління ОССБ «Гончара 62» з 08 вересня 2016 року на підставі протоколу засідання правління ОССБ «Гончара 62» від 28 серпня 2016 року (а.с.5).

Відповідно до наказу ОССБ «Гончара 62» № 01-К від 15 серпня 2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади голови Правління ОССБ «Гончара 62» згідно поданої заяви за власним бажанням з 16 серпня 2017 року (а.с.7, 37).

Згідно повідомлення ДПІ Шевченківського району про прийняття працівника на роботу направлено ним тільки 21 лютого 2017 року одночасно з відкриттям рахунку ОСББ в банку, в повідомленні зазначено, що дата видання наказу про прийняття на роботу ОСОБА_3 за сумісництвом та дата початку його роботи є 21 лютого 2017 року (а.с.30-32).

Відповідно протоколу засідання правління ОСББ від 13 лютого 2017 року прийнято рішення про розробку та затвердження загальними зборами кошторису, розміру внесків співвласників на утримання будинку, який до 01 грудня 2017 року перебував на балансі в управлінні та обслуговувався КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» (а.с.34-35).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не порушував прав позивача.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 21, 24 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, яка виплачується на підставі трудового договору роботодавцем на користь працівника за виконану ним роботу. Трудовий договір укладається у письмовій формі, що може бути оформлений у вигляді наказу. При цьому до основних обов'язків працівника відноситься виконання роботи, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові підприємства.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання є неприбутковою організацією, не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками і здійснює господарську діяльність використовуючи внески і платежі співвласників для обслуговування та утримання будинку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об'єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься: обрання членів правління об'єднання; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 зазначає, що він обіймав посаду голови правління ОСББ «Гончара 62». Після звільнення позивача з посади, відповідач не провів з ним розрахунок та не виплатив належних при звільненні сум.

Згідно статуту ОСББ «Гончара 62» органами управління об'єднання є Загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об'єднання. Вищим органом управління є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів належать: визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління. Правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника. На виконання своїх повноважень голова правління розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису та рішень правління, має право першого підпису на фінансових документах об'єднання; відкриває і закриває рахунки об'єднання в банківських установах та інших фінансових установах, підписує банківські та інші фінансові документи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на посаді голови правління ОСББ «Гончара 62», яке є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками, а створене з метою забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ним своїх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

На підтвердження позовних вимог в частині стягнення нарахованої та невиплаченої суму заробітної плати за термін перебування на посаді з 08 вересня 2016 року по 16 серпня 2017 року у сумі 14 404 грн. 12 коп. ОСОБА_3 надав розрахунок суми, що підлягає сплаті при звільненні, складений ним.

Будь-які фінансові документи ОСББ «Гончара 62», які підтверджують наявність заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, суду не надані.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, заявляючи вимогу про стягнення заробітної плати, ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів наявності заборгованості по заробітній платі у заявленому ним розмірі, оскільки як встановлено судом позивач працював головою правління на громадських засадах, заробітна плата йому до 21.02.2017 року не нараховувалася.

У матеріалах справи відсутні докази того, що за час свого перебування на посаді, позивач вчиняв дії щодо затвердження кошторису об'єднання, визначення розміру матеріального та іншого заохочення.

У позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що роботодавець зобов'язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органуналежних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем права позивача порушені не були.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з зазначеними висновками виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач нарахував позивачу заробітну плату з 21.02.2017 по 16.08.17 року, проте виплатив її лише 17.01.2018 року. Зазначена обставина визнається відповідачем.

Отже, відповідач порушив строки виплати заробітної плати та строк розрахунку при звільненні, що в силу вимог ст. 117 КЗпП України має наслідком стягнення середнього заробітку.

Вирішуючи питання про наявність вини відповідача у невчиненні розрахунку позивача при звільненні, апеляційний суд виходить з наступного.

Позивач був обраний головною правління ОСББ «Гончара 62», а отже у відповідності до статуту був єдиною посадовою особою об'єднання, яка була уповноважена підписувати банківські документи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що не виплата позивачу заробітної плати до 16.08.2017 року відбулась з вини самого позивача, який, обіймаючи посаду керівника, не забезпечив виплату собі заробітної плати у строки, визначені законом.

Після звільнення позивача з посади голови правління ОСББ «Гончара 62», на цю посаду з 08.09.2016 року було призначено Щуренка О.І.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що саме з 09.09.2016 року не здійснення з позивачем повного розрахунку відбувалось з вини відповідача, а, отже, саме з цієї дати наявні підстави до стягнення з останнього середнього заробітку.

За таких обставин, час затримки розрахунку при звільненні буде складати з 09.09.2017 року 16.01.2018 року, тобто 15 робочих днів за вересень 2017 року, три місяці - жовтень, листопад та грудень 2017 року та 10 робочих днів січня 2018 року.

Сума середнього заробітку має вираховуватись з середньої заробітної плати в сумі 3200 грн., яку отримував позивач та буде складати:

15х(3200:21) = 2285.7 грн. за 15 днів вересня 2017 року

3200 грн. - за жовтень 2017 року

3200 грн. - за листопад 2017 року

3200 грн. - за грудень 2017 року

10х(3200:21) = 1523.8 грн. за 10 днів січня 2018 року, а всього 13409.5 грн., без вирахування податків та інших обов'язкових платежів.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав до задоволення позову в цій частині.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст.. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення по суті вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та прийняти в цій частині постанову.

Позов ОСОБА_3 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62», місце знаходження - вул. Гончара, 62, м. Київ, , на користь ОСОБА_3, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13 409.50 (тринадцять тисяч чотириста дев'ять гривень), 50 копійок.

В іншій частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62», місце знаходження - вул. Гончара, 62, м. Київ, , у дохід держави судовий збір у розмірі 740 (сімсот сорок) гривень, 04 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.