Дата документу 19.04.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Купавська Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заборони у виїзді за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про скасування ухвали суду від 24 листопада 2014 року про тимчасове обмеження прав боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у звязку із тим, що ТОВ «Мелбудальянс», на користь якого були стягнені кошти з ТОВ «Мелбуд КОМ 2010», керівником якого є ОСОБА_1, ліквідовано та у звязку з виконанням зобовязань за наказом про примусове виконання судового рішення № 908/1575/14.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Під час виконання рішень суд вирішує коло питань, які повязані з обмеженням прав громадян.

Порядок розгляду питань щодо обмеження у праві виїзду за межі України регулюються ст. 441 ЦПК України, зокрема розглядаються подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України.

Цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України».

Питання щодо зняття обмежень у праві виїзду за межі України регулюються спеціальною нормою права, зокрема Інструкцією з організації примусового виконання рішень, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Отже, на суд покладено функцію вирішення питання про обмеження виїзду, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України.

Крім цього, Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначили, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у звязку з виконанням обовязку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобовязань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Отже, вирішення питань щодо зняття тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не віднесено до компетенції суду.

В заяві ОСОБА_1 не оскаржує дії державного виконавця щодо відмови у знятті з нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а просить суд винести рішення, яким скасувати ухвалу суду про зняття з нього вказаного обмеження. Місцевому суду не надано законом право скасовувати свої ухвали.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно відмовити у відкритті провадження у справі у звязку із неможливістю вирішення даного питання в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заборони у виїзді за кордон та повернути заяву заявнику.

Розяснити заявнику, що розгляд питання про зняття (скасування) обмеження щодо особи у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

СУДДЯ: