РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2018 рокуСправа №451/1680/17
Провадження № 2/451/290/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_1, відповідно до вимог якої, просить встановити факти, що вона постійно проживала із спадкодавцем - ОСОБА_4 до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, факт, що померла ОСОБА_5 є її матір'ю, а також, що Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я ОСОБА_6, належить ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Крім цього, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7274 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Березівської сільської ради Радехівського району, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті ОСОБА_7 її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшли, окрім іншого, чотири земельні ділянки загальною площею 1,7274 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Березівської сільської ради Радехівського району.

Як вказує позивач, вона фактично прийняла спадщину після смерті мами та вступила у фактичне володіння спадковим майном.

Поряд з цим, нотаріус відмовляє позивачу у оформленні її спадкових прав, оскільки у неї відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкову масу.

Окрім цього, зазначає, що у позасудовому порядку не в змозі реалізувати свої спадкові права, оскільки із своєю мамою - ОСОБА_4 на день смерті тої, вона проживала без реєстрації, а у свідоцтві про народження позивача в графі «Мати» вказано «ОСОБА_9» та у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку невірно вказано ім'я померлої ОСОБА_7.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надавши до суду заяву, із підтриманням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.33). Позов просить задоволити.

Також і відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися. Скерували до суду заяви, із визнанням позовних вимог, просили розгляд справи здійснити за їх відсутності (а.с.50-53).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.ч.3,4 ст.200, ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Розглянувши подані учасниками справи заяви та дослідивши подані ними документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5 (а.с.5), в результаті чого відкрилася спадщина (а.с.11,48).

Із довідки Березівської сільської ради Радехівського району №957 від 03.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації разом із своєю мамою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року у АДРЕСА_1 (а.с.8).

Також судом встановлено, що у Свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.10), яка у подальшому в наслідок одруження змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.9), в графі «Мати» зазначено ОСОБА_9.

Факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_5 є мамою ОСОБА_1, стверджується даними, викладеними у довідках Березівської сільської ради Радехівського району №957 від 03.08.2017 року та №383 від 21.03.2018 року (а.с.8,43).

Також, судом констатовано, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, спадкодавець правильно значиться, як ОСОБА_5 (а.с.5).

Поряд з цим, у Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданому 16.09.2005 року, визначається, що такий виданий на ім'я ОСОБА_6 (а.с.11).

Обставини, що дані спадкодавця правильно значаться, як ОСОБА_5 і така, та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, викладені у довідці Березівської сільської ради Радехівського району №382 від 21.03.2018 року (а.с.42).

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Обставини, що ОСОБА_5 є мамою ОСОБА_1, із наведенням відповідних обґрунтувань, констатовані судом вище.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відсутність у ОСОБА_1 належних правовстановлюючих документів на спадкову масу, в цілому унеможливлює реалізацію її спадкових прав у позасудовому порядку.

Також, суд зауважує, що відповідачі визнали повністю заявлений стороною позивача позов, шляхом подання суду у письмовій формі відповідних заяв (а.с.50,52).

В силу вимог ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке ж право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачами є їх процесуальним правом, передбаченим процесуальним законодавством у статтях 49 та 206 ЦПК України і таким правом щодо предмета спору такі розпоряджаються на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідачі, які підписали заяви про визнання позову, не обмежені у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами позову жодним чином не суперечить закону, а також жодним чином не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідачів на користь позивача стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року була матір'ю ОСОБА_1.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданий Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 16 вересня 2005 року на ім'я ОСОБА_6, належить ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7274 га, яка складається з чотирьох земельних ділянок площами 0,6627 га, 0,5332 га, 0,2615 га та 0,2700 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Березівської сільської Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_2 1920 гривень понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.