Дата документу 11.12.2018 Справа № 310/7369/18
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 310/7369/18Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І.
Пр. № 22-ц/807/967/18Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та припинення дій, що порушують право,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та припинення дій, що порушують право, до якого була додана заява про забезпечення позову.

В обґрунтування зави ОСОБА_3 зазначав, що між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 30.08.2007 року було укладене кредитний договір № 07/П/38-К. В той же день, для забезпечення виконання кредитного договору між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно якого житловий будинок АДРЕСА_1, передано банку в іпотеку.

15 серпня 2018 року ОСОБА_3 отримав повідомлення від ПАТ «Укрсоцбанк», відповідно до якого банк має право вимоги заборгованості по кредитному договору № 07/П/38-К, та попереджає, що в порядку ст. ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що вищевказані дії суперечать чинному законодавству, зокрема Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії якого не може бути примусово стягнуте нерухоме майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадяни України за споживчими кредитами.

Вказує, що переоформлення права власності іпотечного майна на користь ПАТ «Укрсоцбанк» може зробити неможливим виконання рішення суду. З цих підстав просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.05.2007 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2018 року його заяву задоволено.

Заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.05.2007 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи, що мають важливе значення, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

Враховуючи роз'яснення Верховного Суд України, що містяться в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов'язаний подавати суду докази.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження ПАТ «Укрсоцбанк» спірного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст. 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих передчасних дій із боку відповідача, з тим, що забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У рішенні Єворопейського суду з прав людини від 19.03.1997 року по справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. У рішенні зазначається, що гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод процесуальні права на справедливий, публічний і швидкий розгляд, передбачає водночас і виконання судових рішень: «Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію».

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо ненадання ОСОБА_3 жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленням банку від 15.08.2018 року про вимогу щодо сплати боргу, та попередженням, що в разі невиконання цієї вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 1, зворот, а.с. 19).

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами Іпотечних договорів, був вільним в укладанні іпотечних договорів та інше, не приймаються судом до уваги оскільки стосуються іншої особи, яка не приймала участі у справі.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Таким чином, з урахуванням наведеного колегія приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2018 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: