Справа № 343/1657/16-а
Провадження № 22-ц/4808/216/18
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Капущак С. В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ТОВ «Уніплит» - Кузь А.П., представника відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області - Брезіцької М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області в особі Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніплит", Приватного акціонерного товариства "Вигодський лісокомбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: управління Держпраці в Івано-Франківській області, про стягнення недоотриманих коштів для відшкодування втраченого заробітку, зобов'язання видати довідку про розмір втраченого заробітку, з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2018 року, ухвалене суддею Монташевич С.М.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому посилався на те, що у 1994 році, працюючи помічником машиніста тепловоза по вивозці лісу у Вигодському лісокомбінаті, отримав трудове каліцтво, внаслідок чого йому встановлено першу групу інвалідності, через втрату 100% професійної працездатності без переогляду. Відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, проводило ТзОВ «Деревообробний комбінат «Вигода», яке у 2001 році передало його особову справу у Долинське відділення Фонду соціального страхування, яке і проводило подальші виплати.

Діяльність товариства з обмеженою відповідальністю «Деревообробний комбінат «Вигода» припинено. Його правонаступником є товариство з обмеженою відповідальністю «Уніплит».

Позивач зазначав, що, починаючи з часу прийняття постанови КМ України від 11.08.1995 р. № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах», а для нього з 24.01.2001 р. і по даний час нарахування і виплата відшкодування втраченого заробітку та страхова виплата здійснюється йому без врахування 25% підвищення, передбаченого вказаною Постановою та Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», тому вважає такі дії відповідачів незаконними.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив:

1) стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит», приватного акціонерного товариства «Вигодський лісокомбінат» на його користь кошти в сумі 196,50 грн., що складає 25 % підвищення, встановленого вказаною Постановою КМУ, до відшкодування розміру втраченого заробітку за період з 01.02.2001 р. по 31.03.2001 р. та зобов'язати ТзОВ «Уніплит», ПрАТ «Вигодський лісокомбінат» видати довідку про розмір втраченого заробітку із зазначенням суми відшкодування втраченого ним заробітку, з підвищенням на 25 % згідно вказаної постанови;

2) стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит», приватного акціонерного товариства «Вигодський лісокомбінат», управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області в особі Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на його користь кошти в сумі 69351,87 грн., що складає 25% підвищення, встановленого вказаною постановою, до щомісячної страхової виплати втраченого заробітку за період з 01.04.2001 р. по 31.08.2016 р.;

3) зобов'язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області в особі Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області продовжувати виплачувати йому щомісячну страхову виплату втраченого заробітку з підвищенням на 25%, встановленим вказаною постановою КМУ.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт у скарзі не погоджується із висновком суду щодо відмови у позові з підстав відсутності в нього посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, оскільки у жодній відповіді йому не повідомляли про необхідність надання такого посвідчення, законодавством не передбачено обов'язку інвалідів, які отримали трудове каліцтво та не працюють, для перерахунку розміру втраченого заробітку подавати в адміністрацію підприємства вказане посвідчення. Самою постановою КМУ передбачено підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємствах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських.

Відмовляючи в позові суд вказав, що в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів реального підняття заробітної плати по підприємству, яке здійснює виплату ОСОБА_5 втраченого заробітку, у зв'язку з набуттям смт. Вигода статусу гірського населеного пункту. Такий висновок апелянт вважає помилковим, оскільки реальне підняття тарифних ставок(посадових окладів) передбачив законодавець у постановах КМУ №648 від 11.08.1995 року та від 24.01.2001, що є підставою для перерахунку розміру відшкодування втраченого заробітку. Суд не звернув увагу на Акт перевірки додержання суб'єктом господарювання (ТОВ «Уніплит») законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №09-10-0037/38 від 27.01.2017року, у якому зазначено, що розмір втраченого ОСОБА_5 заробітку не було підвищено на 25%, чим порушено абз.5 п.28 Правил №472. Посилання на довідку про середньомісячну заробітну плату від 01.04.2001 року є безпідставним, оскільки дана довідка видана не ВАТ «Вигодський лісокомбінат, а ТОВ «Деревообробний комбінат «Вигода», і її правдивість є неперевіреною. Тому на думку апелянта, висновок суду про перевищення розміру втраченого заробітку над середньомісячним заробітком за аналогічною посадою є помилковим.

Апелянт також посилається на п.3 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, де передбачено, що документи, які подаються, повинні відповідати вимогам законодавства України про відшкодування працівникові шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я під час виконання ним трудових обов'язків.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області та ТзОВ «Уніплит» подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представників ТОВ «Уніплит» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, які доводи апеляційної скарги заперечили, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачем не долучено жодних доказів, які б свідчили, що у період, коли смт. Вигода включена в перелік населених пунктів, яким надано статус гірських, він пред'являв документи, які б надавали право на отримання надбавки за проживання чи роботу в гірському населеному пункті, позивачне мав права на нарахування 25 відсоткової надбавки за проживання чи роботу в гірському населеному пункті, в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів реального підняття заробітної плати по підприємству, яке здійснює виплату ОСОБА_5 втраченого заробітку, у зв'язку з набуттям смт. Вигода статусу гірського населеного пункту, розмір втраченого заробітку ОСОБА_5 на час звернення до Фонду в перерахунку на 100 % втрати професійної працездатності був більший на 162,17 грн. від середньомісячного заробітку відповідного працівника за повний календарний місяць роботи.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосовання норм матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про відмову в позові з інших підстав - за недоведеністю.

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу нарахування надбавки за проживання (роботу) в гірському населеному пункті до щомісячного відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, працюючи помічником машиніста тепловоза по вивозці лісу у Вигодському лісокомбінаті, 01.01.1994 р. отримав трудове каліцтво, про що свідчить акт про нещасний випадок на виробництві від 19.01.1994 р. (т. 1 а.с. 5 - 6).

ОСОБА_5 встановлена І група інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, що підтверджується довідкою серії МСЕ № 006480, випискою з акта огляду в МСЕК, довідкою серії АБ № 0012616. Встановлено ступінь втрати працездатності 100 % без переогляду (т. 1 а.с. 7 - 9).

Відповідно до постанови Президії профкому Вигодського лісокомбінату № 52-2 від 17.05.1994 р. встановлено щомісячну доплату по догляду за інвалідом І групи трудового каліцтва ОСОБА_5 в розмірі середньої місячної зарплати по ВЗК (т. 1 а.с. 58).

Згідно з протоколом № 4 засідання комісії по охороні праці при профкомі Вигодського лісокомбінату від 17.05.1994 р. на засідані було вирішено виплату одноразової допомоги, відшкодування збитків, понесених потерпілим та іншими, ОСОБА_5 проводити за рахунок Вигодського лісокомбінату повністю (т. 1 а.с. 59).

Середньомісячний заробіток помічника машиніста ВЗК ОСОБА_5 визначений згідно з довідкою в сумі 631296 крб. (т. 1 а.с. 56).

Наказом Вигодського лісокомбінату № 381 від 06.06.1994 р. зобов'язано бухгалтерію ЛК(лісокомбінату), починаючи з 15.04.1994 р. і безстроково проводити щомісячне відшкодування збитків за рахунок ЛК(лісокомбінату) ОСОБА_5 в розмірі 1725450 крб., який підлягає збільшенню на коефіцієнт росту тарифних ставок (окладів) в разі підвищення їх по ЛК (т. 1 а.с. 57, 60).

Згідно з витягом з наказу голови правління ВАТ "Вигодський лісокомбінат" від 16.11.1994 р. за № 141 "Про перерахунок відшкодування збитків, заподіяних трудовим каліцтвом" у відповідності до наказу по ЛК № 145 "Про збільшення з 01.10.1994 р. ставок і посадових окладів працівників ВАТ "Вигодський ЛК" встановлено ОСОБА_5 з 01.10.1994 р. відшкодування збитків, нанесених трудовим каліцтвом, виплачувати з 01.10.1994 р. і безстроково в розмірі 3451000,00 крб. (т. 1 а.с. 61). Як вбачається з наказів № 90 від 17.03.1995 р., № 120 від 16.05.1995 р., № 64 від 04.03.1996 р., № 8 від 12.06.1996 р., № 34 від 06.08.1996 р., № 7 від 18.12.1996 р., № 10 від 14.06.2000 р., ОСОБА_5 з 01.02.1995 р., з 01.01.1996 р., з 15.05.1996 р., з 01.08.1996 р., з 01.10.1996 р., з 01.06.2000 р. ВАТ "Вигодський лісокомбінат", згодом його дочірним підприємством "Лісозаготівельник", а після припинення ним господарської діяльності - ЗАТ "Вигодський деревообробний комбінат" здійснювався перерахунок та збільшувався розмір відшкодування збитків, нанесених трудовим каліцтвом, у зв'язку зі встановленням коефіцієнтів для коригування фактично нарахованованих збитків, у зв'язку з підпищенням тарифних ставок і посадових окладів та у зв'язку з прийняттям постанов КМУ № 34 від 10.01.1996 р. та № 34 від 06.08.1996 р. (т. 1 а.с. 63 - 70, 116). Про реорганізацію вищевказаних підприємств свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 39 - 41).

Відповідно до наказу директора ТзОВ ДОК "Вигода" № 8 від 14.12.2000 р. на підставі п. 7.2. договору фінансового лізингу від 01.12.2000 р., укладеного між ТОВ «Деревообробний комбінат «Вигода» та дочірніми підприємствами «Деревообробний завод» і «Лісозаготівельник», ТОВ «Деревообробний комбінат «Вигода» взяло на себе зобов'язання виплачувати відшкодування втраченого заробітку та інших компенсацій всім інвалідам, які отримали каліцтво або ушкодження здоров'я на виробництві в лісозаготівельний та деревообробній галузях Вигодського лісокомбінату та на дочірніх підприємствах «Деревообробний завод» і «Лісозаготівельник» ВАТ «Вигодський лісокомбінат», в тому числі й номеру 55 в Наказі ОСОБА_5 у сумі 393,01 грн. безстроково, починаючи з 01.12.2000 р. (т. 1 а.с. 186 - 188). Правонаступником ТОВ «Деревообробний комбінат «Вигода», є ТОВ «Уніплит».

Згідно з довідкою про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого від 01.04.2001 р., виданою ТзОВ "Деревообробний комбінат "Вигода" у Долинське районне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, сума відшкодування втраченого потерпілим ОСОБА_5 заробітку становила 393,01 грн., сума витрат на медичну та соціальну допомогу становила 51,00 грн., сума відшкодування інших страхових виплат - 69,60 грн. (т. 1 а.с. 73, 150). При цьому відповідно до довідки про середньомісячну зарплату станом на 01.04.2001 р., виданої ТзОВ "Деревообробний комбінат "Вигода", за спеціальністю помічника машиніста тепловоза (аналогічна посада, на якій перебував позивач) середньомісячна зарплата становить 230,84 грн. (т. 1 а.с. 72, 149).

Постановою відділення ФССНАВПЗУ в Долинському районі № 73 від 26.06.2001 р. продовжено виплачувати раніше призначену ОСОБА_5 щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 393,01 грн., та продовжено виплачувати раніше призначену ОСОБА_5 медичну та соціальну допомогу в розмірі 51,00 грн. Перерахування розміру страхових виплат проводиться відповідно до закону (т. 1 а.с. 75 - 76).

Загальна сума щомісячної страхової виплати ОСОБА_5 з квітня 2001 р. по серпень 2016 р. становить 277407,47 грн. (т. 1 а.с. 11).

ОСОБА_5 30.05.2014 р. виконкомом Вигодської селищної ради видано посвідчення серії 2Б № 133032 громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту (т. 1 а.с. 151).

Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області проведено перевірку додержання ТзОВ "Уніплит" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, про що складено акт № 09-10-0037/38 від 25-27.01.2017 р., припис № 09-10-0037/38-33 від 27.01.2017 р. та надано відповіді № 16-07/15-10/536 від 27.01.2017р., № 04-11/15-10/1733 від 10.03.2017 р. та № 04-11/15-10/2017 від 22.03.2017 р., згідно яких розмір втраченого ОСОБА_5 заробітку не було підвищено на 25%, чим порушено абз. 5 п. 28 Правил № 472 (т. 1 а.с.120 - 121, 135 - 138, 139, 153 - 154, 155 - 156). Водночас, проведено перевірку додержання відділенням виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України в Долинському районі законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та складено акт № 09-10-0037/170 від 16-21.03.2017 р., в якому зазначено, що при перевірці правильності нарахування ОСОБА_5 страхових виплат не виявлено порушень вимог чинного законодавства (т. 1 а.с. 147 - 148).

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 з 15.04.1994 р. по даний час виплачується вішкодування шкоди, завданої здоров'ю внаслідок трудового каліцтва. До 31.03.2001 р. виплату проводило підприємство, на якому позивач отримав каліцтво, та його правонаступники, а з 01.04.2001 р. його особова справа передана до Долинського відділення виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України, яке продовжило виплачувати призначене ОСОБА_5 відшкодування у попередньому розмірі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, визначені у ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 р. N 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» (далі - Постанова N 648) на підприємствах, в установах, організаціях, територіальних органах, територіальних підрозділах та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

Верховний Суд України у постанові від 6 лютого 2013 року у справа 6-151цс12 дійшов висновку, що оплата праці працівників госпрозрахункових підприємств (організацій), що розташовані на території населених пунктів, яким надано статус гірських, повинна визначатись з урахуванням норм матеріального права - ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст. 4 Закону України "Про оплату праці", п. 1 Постанови N 648, а положення п. 1 Постанови N 648 слід розглядати як загальний підхід до обчислення підвищення тарифних ставок та посадових окладів працівників, які працюють на таких підприємствах, а не визначення кола осіб, які претендують на таку виплату.

Отже, підвищення тарифних ставок і посадових окладів працівників на госпрозрахункових підприємствах (організаціях), що розташовані на території населених пунктів, яким надано статус гірських, випливає із постанови №648.

Із матеріалів справи вбачається, що підприємства ВАТ «Вигодський лісокомбінат», ТзОВ «Деревообробний комбінат «Вигода», ДП Лісозаготівільник, ТОВ «Уніплит», знаходяться у смт.Вигода Долинського району Івано-Франківської області. Також позивач із 27.03.2001 року зареєстрований у смт. Вигода, що підтверджується відміткою у паспорті (а.с.4).

Судом встановлено, що смт. Вигода включена в перелік населених пунктів, яким надано статус гірських, згідно постанови КМ України № 47 від 24.01.2001 р.

Таким чином, суд не врахував, що, по-перше, ОСОБА_5 не був працюючим, а інвалідом першої групи і для якого законодавством не передбачено обов'язку подавати в адміністрацію підприємства вказане посвідчення; по друге, згідно постанови N 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» 25 відсткова надбавка є обов'язковою виплатою і обов'язок її нарахування випливає із закону. Тому висновок суду про те, що позивачем не долучено жодних доказів, які б свідчили, що у період, коли смт. Вигода включена в перелік населених пунктів, яким надано статус гірських, він пред'являв документи, які б надавали право на отримання надбавки за проживання чи роботу в гірському населеному пункті, є помилковим.

Актом № 09-10-0037/38 від 25-27.01.2017 р управління Держпраці в Івано-Франківській області (т.1 а.с.136-138) встановлено, що розмір втраченого ОСОБА_5 заробітку не було підвищено на 25 відсотків, чим порушено абз. 5 п. 28 Правил № 472.

Це також вбачається із того, що розмір втраченого заробітку ОСОБА_5 в розмірі 393,01 гривень, який був нарахований і виплачувався з 01.10.1996 року(а.с.69), не змінювався у період прийняття постанови КМУ № 47 від 24.01.2001 р. (якою смт.Вигода віднесено до переліку населених пунктів, яким надано статус гірських) включно до березня 2002 року.

Крім того, із довідки за №16/989, виданої 14.09.2001 р. ТОВ «Уніплит»(а.с.23), адресованої голові регіонального Фонду ССНВ для виплати іншому працівнику, який потерпів від нещасного випадку на виробництві(а.с.23) вбачається, що середньомісячна заробітна плата складає 302 грн, в тому числі: тарифна заробітна плата із врахуванням гірських - 150 грн, доплати передбачені законодавством 12 грн, інші виплати - 140 грн. Як видно в цьому випадку тарифна заробітна плата працівнику, який потерпів від нещасного випадку на виробництві нарахована із врахуванням гірських.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що 25 відсткова надбавка відповідно до постанови Постанови N 648, на яку ОСОБА_5 мав право, йому не нараховувалась. Тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність у нього права на нарахування вказаної надбавки.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказана 25 відсткова надбавка відповідно до постанови Постанови N 648, на яку ОСОБА_5 мав право, не підлягає виплаті останньому огляду на таке.

Відповідно до довідки про середньомісячну зарплату станом на 01.04.2001 р., виданої ТзОВ "Деревообробний комбінат "Вигода", за спеціальністю помічника машиніста тепловоза (посада, на якій працював позивач) середньомісячна зарплата становить 230,84 грн. (т. 1 а.с. 72).

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно послався на вказану довідку про середньомісячну заробітну плату від 01.04.2001 року, оскільки вона видана не ВАТ «Вигодський лісокомбінат, а ТОВ «Деревообробний комбінат «Вигода», і її правдивість є неперевіреною, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи нічим не підтверджені, будь-яких заперечень що вказаної довідки позивачем не наведено, тому у суду не було підстав ставити її під сумнів.

На 01.04.2001 року позивачу виплачувався втрачений заробіток в розмірі 393,01 гривень (а.с.73, 150), а середньомісячна зарплата за аналогічною посадою із врахуванням 25 гірських (якщо їх врахувати, оскільки позивач мав на них право) на цей період становитиме 288,55 гривень (230,84 гривень х 1,25%). Отже, розмір втраченого заробітку ОСОБА_5 перевищував розмір середньомісячного заробітку відповідного працівника за повний календарний місяць роботи із врахуванням гірських.

Пунктом 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації, або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою КМ України № 472 від 23.06.1993 р., яка діяла на час визначення суми страхового відшкодування ОСОБА_5 та передачі його особової справи до Долинського відділення ФССНВВПЗ, було передбачено, що перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім'ї померлого; підвищення розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств. Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Такою ж є позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 31.10.2012 р., справа № 6-86цс12, та в ухвалі від 05.11.2008 р., справа № 6-5533св08.

Тому, навіть, якщо врахувати середній заробіток помічника машиніста тепловоза не 230 гривень, а 288,55 гривень з урахуванням 25 відсоткової набавки за гірські, то розмір відшкодування втраченого заробітку позивача міг становити не більше 100 відсотків середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, тобто не більше 288,55 гривень, а позивачу фактично виплачуваль більше - 393,01 гривні. У зв'язку з цим не можна вважати, що ОСОБА_5 належить доплата до встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку.

Крім того, постановою N 648 передбачено, що на 25 відсотків підвищуються тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням.

Отже, на 25 відсотків підвущуються мінімальні тарифні ставки і посадові оклади, а не уся заробітна плата із доплатами, надбавками та іншими додатковими нарахуваннями.

Позивач просив стягнути таку недораховану надбавку в розмірі 25 відсотків, розраховуючи її із суми втраченого заробітку - 393,01 гривень, куди крім тарифної заробітної плати входять інші передбачені законодавством доплати та виплати. Такі вимоги суперечать Постанові № 648.

З наведених підстав позовна вимога ОСОБА_5 про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит», приватного акціонерного товариства «Вигодський лісокомбінат» на його користь коштів в сумі 196,50 грн. та 69351,87 грн., що складає 25 відсотків підвищення, встановленого постановою №648, до щомісячної страхової виплати втраченого заробітку, до задоволення не підлягають.

Позивна вимога про зобов'язання управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області в особі Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області продовжувати виплачувати йому щомісячну страхову виплату втраченого заробітку з підвищенням на 25 відсотків, встановленим постановою №648, не підлягає до задоволення, оскільки така надбавка до втраченого потерпілим заробітку законодавством не передбачена.

Що стосується вимоги про зобов'язання ТзОВ «Уніплит», ПрАТ «Вигодський лісокомбінат» видати довідку про розмір втраченого заробітку із зазначенням суми відшкодування втраченого ним заробітку, з підвищенням на 25 згідно постанови № 648, то така не підлягає до задоволення з тих підстав, що нарахування цієї надбавки до середньомісячної зарплати за спеціальністю помічника машиніста тепловоза не буде перевищувати суми втраченого заробітку нарахованого ОСОБА_5 за попередні роки та до визначеного розміру втраченого заробітку законодавством не передбачено нарахування таної надбавки. Крім цього, сама видача такої довідки у даному випадку не буде сприяти відновленню права позивача на проведення перерахунку втраченого заробітку з підвищенням на 25 відсотків, встановленим постановою №648.

Крім того, суд першої інстанції в порушення п. 1 ч. 1 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення не вирішив вимогу позивача про зобов'язання ТзОВ «Уніплит», ПрАТ «Вигодський лісокомбінат» видати довідку.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові знедоведеністю.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит», приватного акціонерного товариства «Вигодський лісокомбінат» на його користь кошти в сумі 196,50 грн., що складає 25 % підвищення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 р. № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» та передбаченого Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», до відшкодування розміру втраченого заробітку за період з 01.02.2001 р. по 31.03.2001 р. та зобов'язати ТзОВ «Уніплит», ПрАТ «Вигодський лісокомбінат» видати довідку про розмір втраченого заробітку із зазначенням суми відшкодування втраченого ним заробітку, з підвищенням на 25 % згідно постанови Кабінету Міністрів України № 648 від 11.08.1995 р. «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах»; стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит», приватного

акціонерного товариства «Вигодський лісокомбінат», управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області в особі Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на його користь кошти в сумі 69351,87 грн. - 25% підвищення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 р. № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» та передбаченого Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», до щомісячної страхової виплати втраченого заробітку за період з 01.04.2001 р. по 31.08.2016 р.; зобов'язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області в особі Долинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області продовжувати виплачувати йому щомісячну страхову виплату втраченого заробітку з підвищенням на 25%, встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 р. № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» та передбаченим Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» відмовити за недоведеністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта