Справа № 139/563/18
Провадження № 22-ц/801/155/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н.В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуСправа № 139/563/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Пантелеймонової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №139/563/18 за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Мурованокуриловецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року, яке ухвалене суддею Тучинською Н.В. в приміщенні Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області о 12 год. 20 хв., повний текст складено 18 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, мотивуючи її тим, що ухвалою Мурованокуриловецького районного суду, Вінницької області від 21 жовтня 2014 року задоволено подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції Гевко О.М. та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 до повного виконання ним зведеного виконавчого провадження № 148/4 від 11 березня 2014 року.

Зазначив, що ні в Мурованокуриловецькому РВ ДВС, ні в Солом'янському РВ ДВС м. Києва на виконанні зведеного виконавчого провадження немає. Разом з тим зазначив, що специфіка та умови його роботи такі, що потребують систематичного виїзду за межі України, а тому подальше існування обмеження у праві виїзду за кордон порушує його конституційне право на свободу пересування та призведе до втрати роботи.

Просив суд ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 до повного виконання ним зведеного виконавчого провадження № 148/4 від 11 березня 2014 року скасувати, а тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України зняти.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає обставинам, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2014 року задоволено подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мурованокуриловецького районного управління юстиції Гевко О.М. та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 до повного виконання ним зведеного виконавчого провадження №148/4 від 11 березня 2014 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов»язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Матеріали цивільної справи свідчать, що заочним рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року (аркуш справи 139/266/14-ц 113-114) із ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто кредитну заборгованість на загальну суму 27146,20 долара США у гривневому еквіваленті.

На підставі ухвали Мурованокуриловецького районного суду від 13 серпня 2015 року (аркуш справи 139/266/14-ц 152) у виконавчому провадженні з виконання рішення Мурованокуриловецького районного суду від 14 травня 2014 року в справі № 139/266/14-ц замінено стягувача із ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Відповідно до інформації Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва № 102170 від 02.11.2017 (а.с.10) відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 на виконанні немає.

Згідно відповіді начальника Мурованокуриловецького районного відділу державної виконавчої служби № 3375 від 04.09.2017 року вказується, що на виконанні перебувало зведене виконавче провадження №148/4 від 11 березня 2014 року по виконанню виконавчого листа: виконавчого листа № 2-2776/2011 від 20 березня 2012 року виданого Тернівським районним судом м. Кривого рогу про стягнення з ОСОБА_3, на користь держави судового збору в сумі 214,60 грн.; виконавчого листа №220/2612/2012 від 18 лютого 2014 року виданого Погребищенським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 229,40 грн.; виконавчого листа №139/266/14-ц від 04 липня 2014 року виданого Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 216979,56 грн.; виконавчого листа №139/266/14-ц від 04 липня 2014 року виданого Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору в сумі 2169,80 грн.(а.с.8,9).

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 21 жовтня 2014 року (а.с.6-7) ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до повного виконання зведеного виконавчого провадження, складовою якого був виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 кредитного боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк», а також, що станом на день розгляду цієї справи виконавчий документ не виконано, враховуючи положення ч. 1 ст. 18 ЦПК України та ст. 129-1 Конституції України про обов'язковість виконання судового рішення, яке набрало чинності, та гарантії держави щодо виконання судового рішення, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, про відсутність підстав для скасування встановленого щодо ОСОБА_3 обмеження у праві виїзду за межі України.

З постанови головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 23 серпня 2017 року вбачається, що виконавчий лист №139/266/14-ц виданий 04 липня 2014 року не виконано боржником ОСОБА_3, у зв'язку з чим на все його майно накладено арешт (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів справи, боржником ОСОБА_3 не надано, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції підтверджуючих доказів повного виконання судового рішення.

По справі не вбачається обставин, які б свідчили про бажання боржника погасити зазначену заборгованість, що свідчить про його ухилення від виконання судового рішення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд.

Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України та ін. Тому застосування такого заходу, як обмеження в праві виїзду, в даному випадку, не може розцінюватися як порушення права залишати будь-яку країну вільно, гарантованого Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки передбачений законом та є необхідним з метою захисту прав та свобод інших осіб.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знаходять свого підтвердження при розгляді та спростовуються матеріалами справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року.

Зокрема, колегія суддів, звертає увагу ОСОБА_3 про те, що він вправі оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (п.31 ч.1 ст.353 ЦПК України).

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Марчук В.С.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.