ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК» до приватного підприємства «АГРО-ФТ», товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО ВАТ», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 грудня 2014 року ПАТ «АБ «Радабанк» звернулося до суду з позовом до ПП «АГРО-ФТ», ТОВ «АГРО ВАТ», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просили стягнути заборгованість, яка складається із заборгованості: за кредитом - 1000000 грн. (термін оплати сплинув 30 вересня 2014 року); за процентами по кредиту - 372561,73 грн. (за період починаючи з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року включно); по оплаті пені - 50931,35 грн., яка нарахована на тіло кредиту, починаючи з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року, а також вирішити питання судових витрат (том 1 а.с.1-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ПП «АГРО-ФТ», ТОВ «АГРО ВАТ», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2В на користь ПАТ «АБ «Радабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1423493, 08 грн., а саме: прострочену станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість за кредитом у розмірі 1000000 грн.; прострочену заборгованість по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372561, 73 грн., пеню у розмірі 50931,35 грн., нараховану на тіло кредиту з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 1 а.с.191-192).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися з апеляційними скаргами, де посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2013 року ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та ПП «АГРО-ФТ» укладено кредитний договір №33.13/11Г/0.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вище вказаним кредитним договором між ПАТ «АБ «Радабанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П1 від 26 березня 2013 року; між ПАТ «АБ «Радабанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П2 від 26 березня 2013 року; між ПАТ «АБ «Радабанк» та ОСОБА_4, укладено договір поруки №33.13/11Г/0-ГІЗ від 26 березня 2013 року.

Крім того, 05 серпня 2014 року між ПАТ «АБ «Радабанк» та ТОВ «АГРО ВАТ» було укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П4.

За умовами надання кредиту передбачено укладання іпотечного договору з ПАТ «ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА» №33.13/їіГ/Т-1/0 від 26 березня 2013 року, договору застави №33.13/11Г/РМ-2/0 від 26 березня 2013 року, з ПАТ «ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА», договору застави №33.13/11Г/РМ-1/0 від 26 березня 2013 року, №33.13/11Г/РМ-3/0 від 07 червня 2013 року, №33.13/ПГ/РМ-6/0 від 17 лютого 2014 року та №33.13/11Г/0-РМ-7/02-1 від 17 лютого 2014 року з ПП «АГРО-ФТ», договір застави №33.13/11Г/РМ-5/0 від 17 лютого 2014 року з ОСОБА_3, про що зазначено у пунктах 2.1.1-2.1.7 кредитного договору №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року в редакції додаткового договору №2 від 17 лютого 2014 року.

Факт отримання коштів ПП «АГРО-ФТ» підтверджується меморіальними ордерам №2199.5048 від 18 лютого 2014 року на 5000000 грн. та № 856.5048 від 26 березня 2014 року на 4000000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ПП «АГРО-ФТ», ТОВ «АГРО ВАТ», ОСОБА_5 позовні вимоги визнали у повному обсязі, однак жодного доказу погашення заборгованості по кредитному договору суду не надали, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконали, у зв'язку із чим з відповідачів на користь банку підлягає солідарному стягненню заборгованість у зазначеному позивачем розмірі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок невиконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з кожного із поручителів, оскільки між кожним із них та банком були укладені окремі договори поруки.

Проте, повністю погодитися з висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Обставин, які передбачені ст. 559 ЦК України, за яких порука припиняється, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. 6 ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів враховує, що в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 призначалася судова почеркознавча експертиза для з'ясування обставин, чи виконано нею або іншою особою підпис у договорі № 33.13/11Г/0-П2 від 26 березня 2013 року, проте вона ухилилася від проведення цієї експертизи не надавши додаткових матеріалів для її проведення, зокрема вільні та експериментальні зразки свого почерку та підпису, як вимагали експерти, крім того, заявивши про помилку у клопотанні про призначення експертизи та оскарження іншого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Колегія суддів звертає увагу, що питання щодо належності підпису скаржника в суді першої інстанції взагалі не ставилося на питання експертного дослідження, будь-якими іншими доказами ці обставини не спростовуються, є нічим не підтвердженими та відхиляються колегією суддів.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відтак, скаржниками не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, що підписи на договорах належать не їм, а іншій особі.

Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договори поруки не підписувалися, а тому з них, як поручителів, не могли бути стягнуті кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням зазначеного підлягають відхиленню.

ОСОБА_1, так само як і ОСОБА_2 є сторонами договорів поруки, в них від імені поручителів вчинено підпис.

Оскільки недійсність правочинів законом прямо не встановлена, то такі правочини є дійсними, вони можуть бути визнані недійсним при заявлені відповідних позовів (ч. 3 ст. 215 ЦК України).Однак вищезазначені позовні вимоги заявлені не були і, відповідно, вони не розглядались.

Тому, в даному випадку презюмується правомірність укладеного договору поруки, як це встановлено ст. 204 ЦК України.

Інші доводи апеляційних скарг були предметом оцінки судом першої інстанції, які оцінені відповідно до вимог процесуального законодавства та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженням переоцінки доказів.

Щодо позовних вимог ПАТ "АБ "Радабанк" до ПП "АГРО-ФТ" та ТОВ "АГРО ВАТ", колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Відповідно до ст. 20 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, позивач юридична особа ПАТ "АБ "Радабанк" пред'явив позов до юридичних осіб до ПП "Агро-ФТ" та ТОВ "АГРО ВАТ".

На вказану обставину суд першої інстанції не звернув належної уваги, помилково розглянув позов в цій частині за правилами ЦПК.

Виходячи з того, що спір, який виник між юридичними особами, відповідно до наведених норм підвідомчий господарському суду, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині задоволення позовних вимог ПАТ "АБ "Радабанк" до ПП "Агро-ФТ" та ТОВ "Агро ВАТ".

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦПК України, порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст. 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог ПАТ "АБ "Радабанк" до ПП "АГРО-ФТ" та ТОВ "АГРО ВАТ" із закриттям провадження в цій частині.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року - в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Радабанк" до приватного підприємства "АГРО-ФТ", товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" скасувати.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Радабанк" до приватного підприємства "АГРО-ФТ", товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: