Справа № 474/694/18
Провадження № 2/474/243/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, -

встановив:

03.08.2018р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 01.03.2017р., право приватної власності на ? частини земельної ділянки площею 2, 67 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:00:0216), яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позов мотивований тим, що 01.10.2011р. помер його брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого по вул. Парковій (Дзержинського), 28, смт. Врадіївка Миколаївської області та земельної ділянки площею 2, 67 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:00:0216), яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначену спадщину після ОСОБА_5 прийняли його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3

29.01.2014р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали у Врадіївській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_5 на ? частини житлового будинку, розташованого по вул. Парковій, 28, в смт. Врадіївка Миколаївської області за кожним. 27.07.2015р. помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з ? частини вищезазначеного житлового будинку та ? частини земельної ділянки площею 2, 67 га, яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку останній успадкував після ОСОБА_5 Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 яка 22.06.2016р. склала заповіт, та яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу все належне майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати на час смерті.

20.08.2017р. ОСОБА_4 померла, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із ? частини вищезазначеного житлового будинку та ? частини вищезазначеної земельної ділянки, яку остання успадкувала після його брата ОСОБА_5, а також з ? частини вищезазначеного житлового будинку та ? частини вищезазначеної земельної ділянки, які мати успадкувала після батька ОСОБА_3

Звернувшись до Врадіївського районного нотаріального округу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, він отримав від приватного нотаріуса ОСОБА_6 відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вищезазначену спадщину, через що він змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, проте 07.11.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить винести рішення за наслідками підготовчого провадження, судові витрати залишити за ним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, проте 06.11.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте 05.11.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без участі позивача та відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору.

Вивчив матеріали справи та враховуючи, що визнання відповідачами пред'явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2011р. помер ОСОБА_5, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 147951, виданим 15.10.2011р.

Згідно довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 3146 від 26.06.2018р. ОСОБА_5 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_7, матірю ОСОБА_4.

Відповідно до повідомлення № 106/141-18 від 11.06.2018р. відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 2, 67 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:00:0216), яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 420163, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 16. Станом на 08.06.2018р. вартість земельної ділянки з врахуванням коефіцієнтів індексації 3,997; 1,756; 1,2; 1,0 складає: 94 701 грн. 93 коп.

Вищевказана обставина також підтверджується копією державного акту серії ЯБ № 420163 від 27.12.2006р., з якого слідує, що ОСОБА_5 на підставі рішення Врадіївської райдержадміністрації від 29.11.2006р. № 489-р є власником земельної ділянки площею 2,67 га, розташованої в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 16.

Згідно інформації Врадіївської державної нотаріальної контори № 1192/01-16 від 24.10.2018р. після смерті ОСОБА_5, який помер 01.10.2011р., відкрито спадкову справу № 53/2012. Заяву про прийняття спадщини за законом подали син спадкодавця ОСОБА_3М.(заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 110 від 16.03.2012р.), донька спадкодавця ОСОБА_2 (заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 199 від 28.05.2013р.), мати спадкодавця ОСОБА_4 (заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 200 від 28.05.2013р.), батько спадкодавця ОСОБА_3 (заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 201 від 28.05.2013р.).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВТО № 889348 від 29.01.2014р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-47, спадкоємцями майна ОСОБА_5 є його батько - ОСОБА_7, мати - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_2, які успадкували по ? частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Парковій (Дзержинського), 28, смт. Врадіївка Миколаївської області.

27.07.2015р. помер ОСОБА_7, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 219512, виданим 30.07.2015р.

Згідно довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 3147 від 26.06.2018р. ОСОБА_7 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з дружиною ОСОБА_4.

Відповідно до інформації Врадіївської державної нотаріальної контори № 1194/01-16 від 24.10.2018р. після смерті ОСОБА_3, який помер 27.07.2015р., відкрито спадкову справу № 167/2015. Заяву про прийняття спадщини за заповітом подала ОСОБА_2 (заяву зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 496 від 15.12.2015р.). При чому в матеріалах справи наявний заповіт від 20.02.2014р., посвідчений державним нотаріусом Врадіївського державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1-93, згідно якого ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою, розташованими по вул. Дзержинського, 28, смт. Врадіївка Миколаївської області.

20.08.2017р. Померла ОСОБА_4, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 267123, виданим 22.08.2017р.

Згідно довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 3148 від 26.06.2018р. ОСОБА_4 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, одна.

Позивач ОСОБА_1, 25.07.1961р.н., є рідним сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 149974, виданим 15.08.1961р., свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 118161, виданим 11.09.2009р.

За життя, а саме 22.08.2016р. ОСОБА_4 заповіла позивачу на випадок своєї смерті все належне майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати на час смерті, а також належні майнові права та обовязки на час смерті, що підтверджується заповітом від 02.08.2016р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за № 707.

Згідно інформації приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу ОСОБА_6 № 1289/01-16 від 19.10.2018р. після смерті ОСОБА_4, яка померла 20.08.2017р., за заявою ОСОБА_9 про прийняття спадщини за заповітом, яка зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 229 від 22.09.2017р., відкрито спадкову справу № 79/2017. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Постановою № 785/02-31 від 31.07.2018р. приватний нотаріус Врадіївського районного нотаріального округу ОСОБА_6 відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на ? частини земельної ділянки площею 2, 67 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:00:0216), яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_4, померлої 20.08.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем розміщено оголошення в газеті Вісник Врадіївщини № 47 (9898) від 16.06.2018р., про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, серії ЯБ № 420163, виданий на ім'я ОСОБА_5.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При чому, п. 3.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., визначено, що прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Оскільки, позивач вчасно подав до нотаріальної контори заяву, то він вважається таким, що спадщину прийняв.

Відповідно до п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Відповідно ч. 7 ст. 16 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

За вимогами ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи той факт, що після смерті матері ОСОБА_4 позивач, який є єдиним спадкоємцем, звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, реалізувати своє право на спадкове майно, яке у нього виникло у зв'язку із смертю матері ОСОБА_4, а отже його право підлягає захисту в судовому порядку, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, яка померла 20.08.2017 року, право приватної власності на ? частину земельної ділянки площею 2, 67 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:00:0216), яка розташована в межах території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол