Провадження № 2/127/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача банківських послуг, визнання незаконними повідомлень та зобовязання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача банківських послуг, визнання незаконними повідомлень та зобовязання вчинити певні дії. Позов мотивований тим, що 25.04.2016 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Банк Михайлівський» договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980 -051-000002312, згідно з яким банк відкрив на користь позивача поточний рахунок № 2401 для зберігання грошей. На вказаний рахунок позивачем було внесено 50 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 5856329 від 25.04.2016р. Позивач мала намір укласти з ПАТ «Банк Михайлівський» депозитний договір, але працівником банку позивача було вмовлено укласти такий договір з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» в звязку з більш високими відсотками по вкладах. 25.04.2016 року ОСОБА_1 уклала через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договір суперкапітал (новий) з виплатою процентів щомісячно № 980-051-000227399, згідно з яким ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» приймає у власність від позивача кошти у сумі 50000,00 грн. та зобовязується сплачувати ОСОБА_1 проценти на рахунок № 2401 в ПАТ «Банк Михайлівський», повернути кошти у безготівковій формі на рахунок № 2401 в ПАТ «Банк Михайлівський». Кошти на рахунок ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» було перераховано платіжним дорученням № 5856143 від 25.04.2016р. 23.05.2016 року рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 від 23.05.2016 року про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ОСОБА_2. Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього ОСОБА_2 прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_4, якого замінено на ОСОБА_3 з 05.09.2016. З 15.07.2016 року розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, проте позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_2. 15.07.2016 року на офіційному сайті ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення щодо необхідності подання заяв вкладниками з метою отримання коштів. 18.08.2016 року позивач подала заяву уповноваженій особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб. 18.08.2016 року позивач подала заяву уповноваженій особі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про надання довідки про стан поточного рахунку № 2401. Відповідно до довідки ПАТ «Банк Михайлівський» № 3Г31(К)/19528 від 16.09.2016 року про стан рахунку № 2401 відображено перерахування 19.05.2016р. на рахунок № 2401 коштів в сумі 50816,99 грн. від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». Також у вказаній довідці зазначено, що зарахування коштів в сумі 50816,99 від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» є нікчемним правочином в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України та п. 7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На заяву про включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримала від уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення від 16.09.2016 року № 3Г1(К)/19527/1 про нікчемність правочину. В повідомленні № 3Г1К)/19527/1 від 16.09.2016 р. зазначено, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» в сумі 50816,99 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-051-000227399 від 25.04.2016 року» на рахунок №2401, що належить ОСОБА_1 є нікчемним. Також, згодом 21.02.2017 р. ОСОБА_1 було подано заяву до ПАТ «Банк Михайлівський» про включення до переліку вкладників та відшкодування їй коштів на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг». Листом від 03.10.2017 р. за підписом представника ПАТ «Банк Михайлівський» зо довіреністю ОСОБА_5 ОСОБА_1 було повідомлено, про те, що договір з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» суперкапітал (новий) з виплатою процентів щомісячно № 980-051-000227399 від 25.04.2016 р. укладений без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, отже, на думку представника банку не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» за своїм субєктним складом, в звязку з чим відсутні правові підстави для включення позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2. Позивач вважає, що повідомлення уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання переказу коштів нікчемними та бездіяльність уповноваженої особи ОСОБА_2 щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є незаконними. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові повністю. До відзиву відповідачем не додано доказів надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Представником позивача подано відповідь на відзив. Представником третьої особи подано до суду письмові пояснення, в яких представник просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 25.04.2016 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Банк Михайлівський» договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980 -051-000002312, згідно з яким банк відкрив на користь позивача поточний рахунок №2401 для зберігання грошей. На вказаний рахунок позивачем було внесено 50 000,00 грн. 25.04.2016 року ОСОБА_1 уклала ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договір суперкапітал (новий) з виплатою процентів щомісячно № 980-051-000227399, згідно з яким ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» приймає у власність від позивача кошти у сумі 50000,00 грн. та зобовязується сплачувати ОСОБА_1 проценти на рахунок № 2401 в ПАТ «Банк Михайлівський», повернути кошти у безготівковій формі на рахунок № 2401 в ПАТ «Банк Михайлівський». Кошти на рахунок ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» було перераховано платіжним дорученням № 5856143 від 25.04.2016р. У п. 8.3. вказаного договору зазначено, що сторони підтверджують, що даний договір є договором позики. Сторонами не заперечується зарахування коштів за зазначеним договором на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Повернення коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача у розмірі 50 000 грн. відбулося 19.05.2016р. із зазначенням «повернення коштів згідно з договором № 980-051-000227399 від 25.04.2016». Крім того, було перераховано 816,99 грн. процентів. Але на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4 13 червня 2016 року виконавча дирекція ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно. Рішенням Виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу ОСОБА_2, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 з 05 вересня 2016 року. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI). Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_2 розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція ОСОБА_2 не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників ОСОБА_2 уповноважену особу ОСОБА_2 (кілька уповноважених осіб ОСОБА_2), якій ОСОБА_2 делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа ОСОБА_2 повинна відповідати вимогам, встановленим ОСОБА_2. Рішення про призначення уповноваженої особи ОСОБА_2 доводиться ОСОБА_2 до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (ч. 3 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Під час тимчасової адміністрації ОСОБА_2 має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів ОСОБА_2 та вживати дії, передбачені планом врегулювання (ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). В силу ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). ОСОБА_2 набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. При цьому уповноважена особа ОСОБА_2 діє від імені банку в межах повноважень ОСОБА_2 (ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа ОСОБА_2 складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються ОСОБА_2 після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені ОСОБА_2, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція ОСОБА_2 затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_2 переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2. ОСОБА_2 не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті ОСОБА_2. ОСОБА_2 також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Пунктами 2 та 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. № 14 (надалі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012р. за № 1548/21860 передбачено, що ОСОБА_2 складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією ОСОБА_2. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки ОСОБА_2. ОСОБА_2 складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією ОСОБА_2 на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих ОСОБА_2. Отже, Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається Уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі Переліку. Перелік, який складається Уповноваженою особою по суті має характер попереднього документу, який, надалі, у формі Загального реєстру затверджується ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи Уповноваженою особою ОСОБА_2 ОСОБА_1 до вказаного Переліку включено не було. В обґрунтування не включення Уповноваженою особою позивача до Переліку, Уповноважена особа у повідомленні про нікчемність правочину від 16.09.2016 р. вих. № 3Г1(К)/19527/1 зазначає , що переказ коштів (транзакції) на банківський рахунок позивача, які мали місце 19.05.2016р., є нікчемним. В силу ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації ОСОБА_2 зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452 ОСОБА_2 протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. При цьому, за приписами ст. 37 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа ОСОБА_2 діє від імені банку та в межах повноважень, делегованих їй ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Уповноважена особа ОСОБА_2 наділена правом та повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Разом з тим, за змістом наведених норм, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком Уповноваженої особи ОСОБА_2 встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно (твердження), у даному випадку, нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу. Таким чином, у розпорядчому рішенні (наказі, розпорядженні, повідомленні) належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним. Проте, як свідчить зміст наказу Уповноваженої особи ОСОБА_2 № 42/2 від 01.06.2016р «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів(у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», який відповідачем надано до суду, вбачається, що Уповноваженою особою ОСОБА_2 було визнано нікчемними всі транзакції та правочини(договори) згідно з Додатком №2 до акту №2, який додається до акту №2 за положеннями ст. 38 Закону №4452 та у якому зазначено перелік фізичних осіб на рахунки яких 19.05.2016р. були здійснені перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», у тому числі і визнано нікчемними правочини позивача згідно з витягом з Додатку №2 до Акту №2 від 01.06.2016 р. Разом з тим, слід зазначити, що визнання нікчемним правочину позивача з вищенаведених підстав є таким, що суперечить ч.3 ст. 38 Закону №4452, оскільки вказана норма не містить такої підстави для визнання правочину нікчемним як перерахунок коштів з рахунку юридичної особи на рахунки фізичних осіб з огляду на те, що як встановлено судом вказаним Товариством були саме повернуті кошти фізичним особам, які були внесені раніше, зокрема вказаним Товариством було повернуто позивачеві 50000,00 грн, а саме: перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» відкритого Банком Михайлівський 19.05.2016р. на рахунок позивача також у цьому ж Банку, що не суперечить ні нормам Цивільного кодексу України, ні ст.38 Закону №4452 з огляду на те, що самі норми ст.38 вказаного Закону не визначають зазначених обставин в якості підстав для визнання правочинів нікчемними. Судом критично надано оцінку доводам відповідача про те, що підставою для визнання нікчемним правочинів позивача були ті обставини, що 19.05.2016р. банк уклав з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договори відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 р. та № 1 від 19.05.2016 р., які на думку відповідача є нікчемними. Предметом договору відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 р. є відступлення права вимоги, належні ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеним із фізичними особами, права вимоги за якими належать ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», предметом договору відступлення права вимоги № 1 від 19.05.2016 р. є відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених із юридичними особами. Слід також зазначити, що 19.05.2016р. Банком було лише здійснено переказ цих коштів з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський», а отже, Банк лише виконав банківську операцію з переказу коштів позивача, не маючи на вказані грошові кошти жодних речових прав, при цьому, переказ вказаних коштів відбувся до запровадження тимчасової адміністрації та до введення ліквідаційної процедури, тобто до 23.05.2016р. За таких обставин доводи відповідача про необґрунтованість перерахунку (повернення) грошових коштів від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» на банківський рахунок позивача та визнання таких операцій (транзакцій) з перерахування грошових коштів не може бути визнано нікчемними правочинами за приписами ні ст. 216 ЦК України, ні за ст.38 Закону №4452 у зв'язку з чим повідомлення відповідача про нікчемність правочину № 3Г1(К)/19527/1 від 16.09.2016р. є незаконним. Окрім того, слід зазначити, що судом враховується і те, що перерахування коштів юридичною особою на користь іншої фізичної особи не є безумовною підставою для визнання правочинів нікчемними за ч.3 ст.38 Закону №4452 з урахуванням того, що згідно з п.3 ч.1 ст.2 Закону №4452 вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту) банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотка на такі кошти. Також згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм, слід дійти висновку, що чинне законодавство прямо передбачає, що грошові кошти на депозитний рахунок можуть бути внесені як безпосередньо вкладником, так і іншою особою для вкладника. З огляду на наведене, посилання відповідача на нікчемність правочинів позивача з підстав того, що перерахунок коштів на рахунок позивача відбувся від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» є безпідставним та таким, що суперечать вищенаведеним нормам п.1 ч.1 ст.2 Закону №4452 та ч.1 ст.1058 ЦК України. При цьому, при прийнятті рішення у даній справі судом враховується і те, що відповідач не заперечує наявності надходження вказаних коштів на рахунок позивача, що також і підтверджено виписками по рахунку позивача, які надані самим відповідачем та які наявні у матеріалах справи. Отже, наявність на рахунку позивача коштів у сумі 50000,00 грн. та 816,99 грн., які надійшли на рахунок позивача 19.05.2016р. не може підтверджувати нікчемність правочину. Враховуючи наведене, та те, що відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами нікчемності договорів №980-051-000002312 від 25.04.2016 р. №980-051-000227399 від 25.04.2016р., суд приходить до висновку, що повідомлення про нікчемність правочину уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 №3Г1(К)/19527/1 від 16.09.2016р. щодо визнання нікчемним операції переказу коштів (транзакції) ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року в сумі 50816 грн. 99коп. на рахунок № 2401, що належить ОСОБА_1 є незаконним. Відповідачем не надано жодних доказів та не наведено жодних обґрунтованих підстав, які б свідчили про правомірність невключення відповідачем позивача до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.Твердження Уповноваженої особи ОСОБА_2 про нікчемність договорів є припущенням, яке не доведено жодними належними доказами у встановленому законом порядку. Крім того, до відзиву, надісланого відповідачем не надано доказів направлення відзиву із додатками учасникам справи, а відповідно до ч. 9 ст.83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Також судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу судового рішення посилання відповідача у його запереченнях на рішення Вищого адміністративного Суду України, постанови Полтавського окружного адміністративного суду, постанови та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду, рішення Господарського суду Хмельницької області у різних справах, з огляду на те, що наведені у відзиві судові рішення не стосуються прав і обов'язків позивача у даній справі, а тому вказані судові рішення не можуть бути підставами для звільнення від доказування обставин у даній справі у розумінні ст.82 ЦПК України. Є безпідставними доводи представника відповідача у його запереченнях і щодо того, що позивач не є вкладником Банку Михайлівський у розумінні Закону №4452 та на позивача не може розповсюджуватися п.15 Перехідних положень Закону №4452, який вступив у силу 19.11.2016р. так як між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» були укладені договори позики без участі Банку як повіреного, а тому за своєю природою договір позики не є вкладом згідно з Законом України «Про банки і банківську діяльність», і тому гарантії Закону №4452 не поширюються на позивача, з огляду на те, що вказане не відповідає дійсності, оскільки 19.11.2016р. набрав чинності п.15 Прикінцевих положень Закону №4452, внесені Законом України від 15.11.2016р. №1736-УІІІ, за яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Крім того, відповідачем надіслано до суду копію договору доручення №1 від 11.11.2014 р., укладеного ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідно до якого ПАТ ««Банк Михайлівський» виступав від імені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Повіреним та зобовязувався здійснювати в тому числі пошук, залучення та надання Клієнтам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь Довірителя на умовах строковості та платності. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем не надано доказів інформування позивача під розпис про непоширення на її кошти, розміщені у Банку гарантій, передбачених Законом №1736, позивач за договором № 980-051-000227399 від 25.04.2016р. прирівнюється до вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» та на позивача поширюються гарантії, визначені Законом №4452. Крім того, положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» було здійснено 19.05.2016р., а тому зазначені кошти на момент прийняття рішення Правління НБУ від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» перебували на поточному рахунку позивача в ПАТ «Банк Михайлівський». Щодо тверджень Уповноваженої особи про те, що спірні операції на рахунку відповідача збільшили обсяг гарантованої ОСОБА_2 суми грошових коштів, оскільки останні здійснені в період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 22.12.2015р. № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016р. № 295/БТ змінами, а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» обмеження. Протилежного відповідачем не доведено. Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016р. № 295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів. Також, слід зазначити, що п. 3 постанови Правління Національного банку України від 27.04.2016р. № 295/БТ передбачено погодження графіку погашення небанківськими установами коштів, залучених від фізичних осіб. Отже, фактично операції з переказу коштів на рахунок відповідача, які мали місце 19.05.2016р., здійснені на виконання постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015р. № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016р. № 295/БТ змінами, а не на їх порушення. Крім того, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, Уповноваженою особою не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського вкладу (депозиту) був спрямований на завдання шкоди державі. Суд звертає увагу на те, що з метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський» та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15 листопада 2016 року прийняті зміни до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Положення п. 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016р. № 1736-VIII вступили в силу 19.11.2016 року, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Згідно з абзацом 2 пункту 15 Перехідних положень ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів ОСОБА_2 у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників. За таких обставин, кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача, в розумінні Закону є вкладом, а ОСОБА_1 прирівнюється до вкладника та має право на відшкодування за вкладом з моменту набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016р. № 1736-VIII. Вкладом, у розумінні статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. № 2121-III, є кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. При вирішенні цієї справи суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п. 50 рішення від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. В розумінні статті 177 ЦК України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., практики ЄСПЛ та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки, на думку суду, не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом. В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, що є предметом даного спору.

Натомість, докази, на які посилається відповідач , не підтверджують нікчемності повернення вказаних коштів або укладеного з позивачем договору, а тому не приймаються судом до уваги. Посилання Уповноваженої особи на обставини, встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017р. по справі №826/15961/16 та встановлені рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 р. по справі № 924/621/17 як на преюдиційні у цій справі, є необґрунтованими, оскільки, з вказаного рішення апеляційного суду не вбачається, що обставини, які встановлені судом, стосуються саме позивача, тому таке рішення не може бути належним доказом на підтвердження правомірності дій відповідача. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно дост. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України інші витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280 грн. Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 177, 216, 228, 321, 1058 ч. 1, 1049 ч. 3, 1066 ч. 1 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 4 ч.1 ст. 1, п. 3 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 26, ч. ч. 1, 4, 5 ст. 34, ч. 1 ст. 36, ч. 3 ст. 37, ст. 38, п. 15 Перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати незаконними повідомлення про нікчемність правочину уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 №3Г1(К)/19527/1 від 16.09.2016р. щодо визнання нікчемним операції переказу коштів (транзакції) ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року в сумі 50816 грн. 99коп. на рахунок № 2401, що належить ОСОБА_1 та повідомлення №3Г/22438 від 03.10.2017 р. про відсутність правових підстав про включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2. Зобовязати уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на суму 50816,99 грн. Стягнути із уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 понесені відповідачем судові витрати в розмірі 1280,00 гривень. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.04.2018 року.

Суддя