Справа № 520/7319/18
Провадження № 2/520/5039/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ідентифікаційний код 16467237) про стягнення заборгованості за виконану роботу,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованності з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача винагороду за період часу з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року у розмірі 6744,73 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем 01.05.2013 року був укладений договір доручення № 24-00/87, відповідно умов якого ОСОБА_1 зобовязався на умовах, визначених цим договором виконувати від імені довірителя дії, повязані з залученням потенційних клієнтів, підготовкою, укладанням, виконанням ( супроводом) та сприянням в укладенні договорів страхування, а довіритель зобовязався сплачувати винагороду повіреному за виконану роботу. ОСОБА_1 виконував належним чином взяті на себе зобовязання за вказаним договором, а відповідач в свою чергу не виконував належним чином свої обовязки зі сплати винагороди повіреному, у звязку з чим за період часу з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року заборгованість по сплаті винагороди позивачу становить 6744,73 гривень, яку ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в добровільному порядку не сплачує, що зумовило звернення позивача з дійсним позовом до суду.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутністю.

Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву з боку відповідача на позовну заяву не надходило.

Ухвалою суду від 20.08.2018 року відповідачу було розяснено, що в разі неподання відзиву у встановлений законом строк без поважних причини

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей55,124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що 01.05.2013 року між ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (довіритель) та ОСОБА_1 (повірений) було укладено договір доручення № 24-00/87, за умовами якого повірений зобовязався на умовах, визначених цим договором, виконувати від імені довірителя дії, повязані із залученням потенційних клієнтів, підготовкою, укладанням, виконанням (супроводом) та сприянням в укладанні договорів страхування, а довіритель зобовязується сплачувати винагороду повіреному за виконану роботу ( а.с.3-7).

Пунктом 3.1 договору визначено, що за роботу, виконану за цим Договором, відповідач сплачує позивачу винагороду, розмір якої визначається у відсотках від суми отриманих у звітному періоді страхових платежів на поточний рахунок позивача за укладеними позивачем та/або за його участю договорами страхування, але не раніше дати набуття чинності цих договорів. Розмір винагороди визначений в додатку № 1 до Договору. Остаточний розмір винагороди, що сплачується позивачу, визначається в акті виконаних робіт на підставі застосованого позивачем страхового тарифу по страховому продукту з урахуванням розміру винагороди, належної до сплати іншим посередникам, та не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених відповідними внутрішніми документами відповідача за таким страховим продуктом, або розмірів, передбачених дозволом андерайтера ГО довірителя яким є відповідач у справі ПАТ «УСК Гарант-Авто», оформленого відповідно до вимог нормативних документів довірителя, яким є відповідач у справі ПАТ «УСК Гарант-Авто».

Положеннями п. 3.3 договору передбачено, що акт виконаних робіт складається у двох примірниках та погоджується з позивачем протягом трьох робочих днів. Підписаний сторонами акт виконаних робіт є підставою для сплати винагороди позивачу.

Відповідно до п. 3.4 договору, виплата винагороди здійснюється шляхом перерахування коштів на відкритий в установах банку поточний або картковий рахунок позивача впродовж п'яти банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Позивач виконав роботи щодо договорів страхування та забезпеченню отримання страхових платежів (премій) по укладеним договорам страхування, винагорода позивача за якими становить 6744,73 грн., що підтверджується відповідним актом звірки взаєморозрахунків від 02.02.2015р. ( а.с.10).

Станом на момент підписання вказаного акту заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 6744,73 гривень.

Спір між сторонами виник внаслідок порушення з боку відповідача обов'язку з оплати виконаних робіт за договором доручення, що призвело до звернення позивача до суду з метою захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором в сумі 6744,73 гривень.

Згідно ст.ст.526,530,610, ч. 1 ст.612ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Укладений між сторонами спору договір за своєю правовою природою є договором доручення.

Приписами частини 1 статті 1000 ЦК України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до частини 1 статті 1002 ЦК України, повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 4 статті 1007 ЦК України встановлено, що довіритель зобов'язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 6744,73 грн. сторонами до суду не подано.

Відповідно до ч.1ст.81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 6744,73 гривень.

При вирішенні спору, суд повинен розглянути питання щодо судових витрат, беручи до уваги той факт, що позивач, відповідно до норм чинного законодавства Закону України «Про судовий збір» п.1.ч. 1 ст. 5.

Положення ст. 141 ч.6 ЦПК України наголошує на те, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у звязку з чим, з відповідача належить стягнути на корсить держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 691, 692 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ідентифікаційний код 16467237) про стягнення заборгованості за виконану роботу задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ідентифікаційний код 16467237 м.Київ, 01042 пров. Новопечерський,19/3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії КЕ №686183 ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1) не виплачену винагороду за період часу з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року у сумі 6744,73 (шість тисяч сімсот сорок чотири грн..73 коп.) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ідентифікаційний код 16467237 м.Київ, 01042 пров. Новопечерський,19/3) на користь держави судовий збір сумою 1762,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.