Провадження № 2-о/638/328/18
УХВАЛА

іменем України

08 листопада 2018 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Штих Т. В., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Харківській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Харквській області про встановлення факту що має юридичне значення,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1М звернулася до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення та просить втсановити, що ОСОБА_2, яка була записана матір"ю в свідоцтві про народження свого сина ОСОБА_3 (01.10.1931 р.н.) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 12.04.1975) є однією і тією же особою. Встановити факт, що матір ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 12.04.1975 р.) була за національністю єврейка.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік справ, визначений в ст. 315 ЦПК України , не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

В даному випадку заявниця не повідомила, які правові наслідки для неї тягне встановлення факту належності особи, яка померла, і на момент смерті не була її родичкою, до єврейської національності.

Згідно з статтею 3 Рамкової конвенції держав членів Ради Європи про захист націорнальних меншин, ратіфікованих Україною, кожна особа яка належить до національних меншин, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв*зку з ним не повинно зашкодувати такій особі. Відповідно до ч. 1 ст 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводить відповідним органом реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Згідно з Правилами відмова у внесення змін до актових записів цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку.

Заявниця не надала суду відомостей про те, що вона зверталася до зазначеного органу з заявою про внесення змін до актового запису, зокрема про зміну національністі бабусі свого чоловіка.

Згідно з п. 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносятся відділом реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за наявності в ней підстав та повноважень, вона повинна звертатися до органів реєстрації актів цивільного стану за заявами про внесення відповідних змін до актових записів.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 19.06.2013р. зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідно до п.1 ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Оскільки встановлення факту належності до певної національності не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства,суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за даною заявою. Дана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 р. по справі № 760/19921/16-ц.

Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.258,260, 261,293,315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадженняу справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Харківській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області про встановлення факту приналежності до національності, оскільки встановлення даного факту не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: