РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

18.04.2018 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Орчелоті І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) КСП імені Максима Горького, оскільки внесена до Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який доданий до Державного акту на право колективної власності на землю, проте не встигла отримати сертифікат про право на земельну частку (пай). У зв'язку з відсутністю сертифікатів на право на земельну частку (пай) нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на земельну частку (пай) в розмірі 5,2 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у власності КСП імені Максима Горького.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач - Мангушська районна державна адміністрація Донецької області надав письмову заяву в якій просив розглянути справу за їх відсутністю, проти позовних вимог не заперечували, позов визнали у повному обсязі.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с.18).

Згідно довідки виконавчого комітету Бердянської сільської ради від 14.12.2016 року за № 1513 ОСОБА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2, на момент смерті разом з ним проживав її син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 21).

Згідно листа Мангушської районної державної адміністрації №01/26-1347 від 10.10.2016 р. вбачається, що відповідно до даних відділу Держгеокадастру у Першотравневому районі відповідно книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай), що видавався КСП ім. Максима Горького громадянці ОСОБА_2 не видавався сертифікат на право власності на земельну частку (пай). (а.с.6).

Відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 29.12.2010 року (справа №2-3703/10) за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2, успадкований після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року(а.с.22).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.12.2017 року №796/02-31 державним нотаріусом Середенко О.А. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлої ОСОБА_2, оскільки не надано сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с. 23).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємства і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_2 мала право на отримання земельної частки (паю), проте за життя не отримала сертифікат на право власності на неї.

Разом з тим, враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Згідно зі ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв), право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, та громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Крім того, відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2008 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову (п.24).

Враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить діючому законодавству і не порушує права інших осіб, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд дістає висновків про необхідність задоволення позову.

Керуючись 524, 525, 548-549 ЦК УРСР, (в редакції 1963 р.), ст. ст. 4, 12, 13, 77-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП:НОМЕР_1), до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області (розташованої за адресою: пр-т.Миру, буд. 72, смт. Мангуш Мангушський район Донецька область) про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на земельну частку (пай) в розмірі 5,2 умовних кадастрових гектарів землі, яка перебувала у власності КСП імені Максима Горького, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко