МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №521/9042/18
Пр. №2/521/3264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Романюк О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2010 року належить 3/4 частини домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі, загальною площею 69,2 кв. м. у тому числі житловою площею 43,9 кв.м. 14 вересня 2010 року її право власності на ? частини вказаного домоволодіння було зареєстровано в КП «МБТІ та РОН». Інша ? частина домоволодіння №98 по вул. Магістральній у м. Одесі належить на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006 року відповідачу.

Позивачка зазначала, що в 2016 році, вона як співвласник 3/4 частини домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі намагалася вселитися у житлові приміщення спірного домоволодіння, однак їй не вдалося це зробити, оскільки відповідач вчиняє перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй частиною домоволодіння.

Стверджувала, що на даний час в провадженні Малиновського районного суду знаходиться цивільна справа за її позовом до відповідача про виділення частки із спільної часткової власності, яка до теперішнього часу не розглянута, оскільки відповідач навмисно затягує судовий процес.

Посилаючись на порушення своїх прав як співвласника домоволодіння, позивачка просила суд вселити її до житлових та нежитлових приміщень домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі; зобовязати відповідача не перешкоджати їй у користуванні житловими та нежитловими приміщеннями домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі, шляхом вселення.

Представник позивачки, діючий на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги від 29 травня 2018 року в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 7,8).

Представник відповідача, діюча на підставі доручення від 17 липня 2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Раніше надала суду заперечення на позов (а.с. 92,93,94,116-117).

Представник третьої особи: органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий на підставі довіреності від в судовому засіданні просив суд винести рішення з урахуванням інтересів дітей, які проживають у спірному будинку (а.с. 97).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 29, розділом першим книгою третьою Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2010 року належить 3/4 частини домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі, загальною площею 69,2 кв. м., у тому числі житловою площею 43,9 кв.м. (а.с.10-11).

14 вересня 2010 року право власності ОСОБА_2 на ? частини домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі, загальною площею 69,2 кв. м. у тому числі житловою площею 43,9 кв.м. було зареєстровано в КП «МБТІ та РОН».

26 квітня 2017 року право власності ОСОБА_2на ? частини домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі, загальною площею 69,2 кв. м. у тому числі житловою площею 43,9 кв.м. було зареєстровано в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна , що підтверджуєтьсяінформацією Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10 грудня 2018 року (а.с. 163-165).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12 липня 2018 року позивачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.102).

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006 року ? частина домоволодіння №98, по вул. Магістральній у м. Одесі (а.с. 9).

Відповідно до довідки відділу адресно - довідкової роботи ГУДМС України Одеській області від 03 червня 2018 року, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в домоволодінні №98, по вул. Магістральній у м. Одесі (а.с. 25,88).

Встановлено, що ОСОБА_3 перебуває з ОСОБА_4 в шлюбі, зареєстрованому 09 лютого 2017 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 212, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.91).

В період шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.89,90).

З матеріалів справи вбачається, що разом з відповідачем та його дружиною у спірному будинку зареєстровані та проживають їх діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.71,72).

З матеріалів цивільної справи №521/21494/16-ц (пр. №2/521/2044/17), копії яких були надані представником відповідача через канцелярію суду вбачається, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3 про виділ частки зі спільної часткової власності.

Ухвалою суду від 26 грудня 2016 року по справі №521/21494/16-ц відкрито провадження та призначено судове засідання (а.с.118).

Ухвалою суду від 19 січня 2017 року по справі №521/21494/16-ц була призначена будівельна-технічна експертиза (а.с.119-120).

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» від 05 березня 2010 року домоволодіння №98, по вул. Магістральній, у м. Одесі складається з трьох житлових кімнат площею 8,5 кв.м., 8,4 кв.м., 27,0 кв.м., двох коридорів площею 8,4 кв.м., 4,7 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., санвузла площею 4,3 кв.м. (а.с.139-141).

Зі змісту висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі №521/21494/16-ц (пр. №2/521/2044/17) вбачається, що експертом пропонується один можливий варіант розподілу домоволодіння №98, по вул. Магістральній у м. Одесі (а.с.142-161).

Оскільки, рішення по цивільній справі №521/21494/16-ц (пр. №2/521/2044/17) не винесено, то у суду відсутня можливість вселити позивачку до усіх житлових та нежитлових приміщень будинку №98, по вул. Магістральна, в м. Одесі.

Разом з тим, суд вважає, що дані обставини не є перешкодою співвласнику користуватися своєю часткою у праві власності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За положеннями частин 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до частин 1,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, зясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні.

Оскільки позивачка з вимогами щодо визначення порядку користування житловим приміщенням не зверталася, то суд не розглядає питання щодо виділення позивачці її частки у користування.

Судом встановлено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на ? частини спірного домоволодіння, зареєструвала своє право власності належним чином, та має право користуватися своєю часткою.

З матеріалів справи вбачається, що сторони неодноразово зверталися до правоохоронних органів із різними заявами, якими було встановлено відсутність кримінального правопорушення. (а.с. 16,17, 31-43).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що права ОСОБА_2, як законного співвласника, щодо володіння та користування належною їй частиною спірного домоволодіння відповідно до її частки у праві спільної часткової власності порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом вселення до її частини спірного домоволодіння та зобовязання відповідача не чинити їй перешкоди у здійсненні такого права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, вимоги позивачки щодо вселення її до житлового будинку та усунення перешкод у користуванні будинком, в частині, яка належать їй на праві власності є правомірними та відповідають вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судом встановлено, що судовий збір у справі складає 704,80 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 у 3/4 частини домоволодіння №98, що розташоване по вул. Магістральній, в м. Одесі, які належать їй на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2010 року.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КЕ 790916, виданий Іллічівським РВОМУ УМВС України в Одеській області 22 жовтня 1997 року не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні 3/4 частинами домоволодіння №98, що розташоване по вул. Магістральній, в м. Одесі, які належать їй на праві власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2010 року.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда