ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/400/18 Справа № 209/779/17 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районногосуду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, , МФО 305299, р/р 3111, заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2012 року, яка складається з: 947,52 грн. заборгованість за кредитом; 23966,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а всього становить 26214 (двадцять шість тисяч двісті чотирнадцять) гривень 35 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, , МФО 305299, р/р 3111, судовий збір у розмірі 1358 (одна тисяча триста п'ятдесят вісім) грн. 72 коп.

В задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити в стягненні з ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.05.2012року в повному обсязі, застосувавши позовну давність.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районногосуду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 870,57 грн., а саме: заборгованість за кредитом 947,52 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 23 966,83 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4010,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1446,22 грн. Яку необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 травня 2012 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № б/н від 05.05.2012 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (30,00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, в звязку з чим, станом на 28.02.2017 року утворилася заборгованість в сумі 30 870,57 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 947,52грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 23 966,83 грн., заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 4010,00 грн., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500,00грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1446,22 грн.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання. Які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до розяснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З матеріалів справи вбачається, що останнє погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 100 грн. відбулось 25 червня 2013 року (а.с. 42 зв.).

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором заборгованість в сумі 947,52 грн. виникла з 28 червня 2013 року (а.с. 42 зв.). Крім того, вбачається, що в рахунок погашення кредитної заборгованості банком було списано в період з 30 квітня 2014 року по 28 липня 2014 року грошові кошти у сумі 10 грн.

Однак, відповідно до пункту 4.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми, що підлягають до виплати банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карткового рахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта в розмірах, визначених цими договорами /договірне списання/, в межах платіжного ліміту карткового рахунку. Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України /іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України по договору, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському ОСОБА_2 України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером.

Таким чином, оскільки відповідачем жодних проплат з 25 червня 2013 року не здійснювалось, із заявою про списання будь-яких сум з його карткового рахунку на погашення заборгованості не звертався, тому списання банк зробив за власної ініціативи, що не може свідчити про визнання ОСОБА_1 боргу в повному обсязі та про переривання строку позовної давності.

19 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності (а.с.72).

Виходячи з того, що заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2012 року в сумі 947,52 грн. виникла з 28 червня 2013 року, а з позовом банк звернувся до суду лише 04 березня 2017 року, тобто за межами загального строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року скасуванню.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1760 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1760 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_3