Єдиний унікальний номер 741/1802/17
Провадження № 2/741/173/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 13 квітня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мринської обєднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

12 грудня 2017 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 13 червня 2003 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син (батько позивачів) ОСОБА_4, який помер 20 липня 2016 року. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Ухвалою від 13 грудня 2017 року у справі було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції (далі ЦПК України).

Відповідно до п. 9 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Таким чином, суд вважає необхідним провести у даній цивільній справі підготовче засідання.

У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

13 червня 2003 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Ураховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, то спадкові відносини після її смерті регулюються ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_4, на імя якого 26 жовтня 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи № 419/2011 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 87-89).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

20 липня 2016 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на імя яких 21 липня 2017 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 85/2016 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 63-85).

З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3 та був успадкований ОСОБА_4 після її смерті, у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 1305/02-31 від 9 грудня 2017 року (а.с. 50).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області був збудований у 1960 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 21).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

З довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 817/3-14 від 18 липня 2017 року (а.с. 16) вбачається, що житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 243 належав ОСОБА_3.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 19-21).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання якої: АДРЕСА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області, загальною площею 56,6 кв. м, житловою площею 22,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 20 липня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання якої: АДРЕСА_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області, загальною площею 56,6 кв. м, житловою площею 22,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 20 липня 2016 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв