Справа № 297/2659/14-ц
УХВАЛА

про відмову в роз'яснення рішення суду

09 листопада 2018 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення Берегівського районного суду від 04.02.2015 року,

встановив:

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/2659/14-ц від 04.02.2015 року зобов'язано ОСОБА_1 до сплати аліментів в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на їх утримання, як таких, що продовжують навчання, у розмірі по 500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2014 року і до закінчення ними навчання, однак не більше як до досягнення ними 23 річного віку.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.04.2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

05 листопада 2018 року відповідач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розяснення рішення суду від 04.02.2015 року. Заява мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що його доньки закінчують навчання 30 червня 2017 року, тобто період стягнення з нього аліментів на користь дочок закінчився, так як вони закінчили навчання. Однак, ст. державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 постановою від 11.05.2018 року і на усне звернення платника, державний виконавець пояснила, що рішення суду про стягнення з нього аліментів буде виконуватися до досягнення дітьми 23 років. У звязку з наведеним, ОСОБА_1 просить суд розяснити, зокрема, до якого часу повинне здійснюватися стягнення аліментів, до закінчення його дочками навчання (30.06.2017 року) чи до досягнення ними 23 річного віку чи залежно від того яка подія мала місце скоріше.

Частиною 1 ст. 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про розяснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд вважає розглянути заяву про розяснення судового рішення без виклику учасників справи та державного виконавця.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Тобто, за своєю правовою суттю роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру для примусового виконання.

Суд, проаналізувавши зміст поданої заяви про роз'яснення судового рішення, зміст прийнятого у справі рішення від 04.02.2015 року, вважає, що резолютивна частина рішення викладена у відповідності до вимог ЦПК України, є чіткою та зрозумілою, а тому відсутні підстави для її роз'яснення. Так з резолютивної частини рішення чітко зрозуміло, що аліменти з ОСОБА_1 повинні стягуватися до закінчення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навчання.

Крім того, в мотивувальній частині рішення також міститься посилання на ч. 2 ст. 199 СК України про те, що право на утримання повнолітньої дитини припиняється у разі припинення навчання. Право на утримання до 23 років має тільки та дитина, яка продовжує навчання до досягнення такого віку.

Враховуючи те, що резолютивна частина рішення Берегівського районного суду від 04.02.2015 року викладена відповідно до норм СК України, не містить кілька варіантів тлумачення, тому суд вважає в задоволенні заяви про розяснення рішення відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 271, 353-345 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення Берегівського районного суду від 04.02.2015 року відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_4.