Справа № 152/489/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

I.Виклад позицій позивача та відповідача.

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, визначивши їх в розмірі 1/3 від заробітку відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. З часу присудження аліментів значно змінився рівень життя, підвищились ціни та соціальні гарантії. Відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, має регулярний дохід у виді пенсії по інвалідності, крім того, працює на тимчасових заробітках і отримує значні доходи, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти в частці від його доходу. Крім того, розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути більшим десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1020 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заяв і клопотань від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 09 годину 30 хвилин 23 квітня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві ОСОБА_2 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.24).

Ухвалу суду від 04 квітня 2018 року направлено на адресу відповідача, яку він отримав 11 квітня 2018 року (а.с.27).

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи позови про стягнення аліментів.

За приписами ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв'язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що з 2008 року по 2013 рік сторони перебували у незареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін даного цивільно правового спору народилося двоє дочок: ОСОБА_3, 18.08.2009 року та ОСОБА_4, 10.06.2012 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1АМ № 146694 та ІАМ № 216119, виданими виконкомом Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 21 серпня 2009 року та 13 червня 2012 року відповідно (а.с.4,5).

Діти сторін проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками виконкому Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області №№ 200, 201 від 28.02.2018 року (а.с.11, 12).

Відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6 - 7).

Перешкод для пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей судом не встановлено.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При зміні способу стягнення аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів.

Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України.

За приписами ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно з положеннями ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. на місяць.

VІ. Висновки суду

На утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідач, відповідно до рішення Шаргородського районного суду від 14 лютого 2013 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно на кожну дитину, що є недостатнім для забезпечення їх належного рівня виховання та утримання, у звязку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів повсякденного вжитку, необхідних для забезпечення належного утримання і виховання дітей та задоволення їх основних соціальних та культурних потреб.

Отже, позивачем доведено, що з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі, меншому, ніж передбачений ч.2 ст.182 СК України, що ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище, а також порушує права дітей, передбачені ч.2 ст.182 СК України.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, недостатнє матеріальне забезпечення доньок з боку батька відповідача по справі та інші обставини справи, Суд вбачає підстави для зміни способу стягнення аліментів і приходить до висновку, що, оскільки відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, отримує регулярний дохід у виді пенсії по інвалідності, він зобовязаний утримувати власних дітей та спроможний сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704,80 грн.

ОСОБА_1 також просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 1020 грн., відповідно до квитанції №39 від 03.04.2018 року (а.с.21).

Що стосується задоволення даної вимоги, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Виходячи зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розумінні угоди про надання правничої допомоги №30 від 14 березня 2018 року є такими, що повязані з наданням консультації, формування правової позиції, складання позовної заяви (а.с. 16, 20), тобто мають компенсуватися в силу ст.137 ЦПК України.

Зважаючи на вказані обставини, в рахунок компенсації понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму документально підтверджених та належним чином обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1020 грн., виходячи із виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого на виконання робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт під час підготовки справи до судового розгляду.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1020 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 265, 268, 273, 279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства", ст. 150, 179, 180 - 183 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що утримуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 поштовий індекс 23556, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса електронної пошти невідома) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, офіційна електронна адреса відсутня) на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2013 року, визначивши їх у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Повне рішення складено та підписано суддею 23.04.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська