Справа № 540/675/18
Номер провадження 2/540/298/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретарів Мотріченко О.В., Ткач Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

відповідно до ч.1 ст.268 ЦПК України в судовому засіданні 07.11.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником АДРЕСА_1 Відповідач -1 по справі доводиться йому сином, а відповідач - 2 - колишньою дружиною, зареєстровані у його будинку, однак син з 2008, а колишня дружна з 2010 року фактично не проживають у ньому. Їхня реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1

13.09.2018 р. від відповідача ОСОБА_3 надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона зазначила, що не визнає позовні вимоги до неї та їх сина, оскільки житловий будинок щодо якого позивач просить визнати їх такими що втратили право користування належить їй та позивачу на праві спільної сумісної власності, що підтверджується рішенням Машівського суду від 06.09.2012 р., а тому є співвласницею даного будинку та просить суд заявлені позовні вимоги не задовольняти (а.с.29,30).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснивши, що відповідачі не проживають у будинку, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті, він не в змозі самостійно оплачувати комунальні послуги, а отримати субсидію не може бо відповідачі зареєстровані в будинку.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що будинок був придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в шлюбі, є спільним майном подружжя, відповідач ОСОБА_2, син подружжя, народився у вказаному будинку та не має у власності іншого житла, ОСОБА_3, як співвласник будинку, не заперечує проти того, щоб син був зареєстрований в будинку.

Відповідач ОСОБА_2 просив в задоволенні позову відмовити, оскільки до батьківського будинку він не має доступу, по причині відсутності у власності іншого житла не має можливості зареєструвати місце проживання в іншому місці.

Суд, заслухавши сторони та представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку.

Судом установлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95141854 від 21.08.2017 р позивачу ОСОБА_1. належить на праві приватної власності АДРЕСА_1 що підтверджується копією. (а.с. 6).

Разом з тим, згідно рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06.09.2012 р. визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 - відповідача по справі та ОСОБА_1 - позивача, домоволодіння, що по АДРЕСА_1 (а.с.37-40), що не заперечується позивачем.

Як видно з довідки в.о. старости Селещинського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області № 511 від 13.07.2018 р., позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 та має такий склад сім'ї: ОСОБА_3, 1958 р.н., ОСОБА_2,1985 р.н. (а.с.7).

Відповідно до рішення Машівського районного суду від 28.01.2011 р. №2-13/2011 р. шлюб між ОСОБА_1 - позивачем по справі та ОСОБА_3 - відповідачем-2 по справі розірвано (а.с.8).

За актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 липня 2018 року, комісією в складі: депутата селищної ради Карпенко О.М., сусідів - Кундиус В.Н., Їжак П.О. у присутності ОСОБА_1., в ході проведеного обстеження було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані в АДРЕСА_1, але фактично не проживають, а саме: ОСОБА_3 з травня 2010 р., а ОСОБА_2 з жовтня 2008 р. і місце проживання їх не відоме (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім того, ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Аналізуючи зібрані у справі докази, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 є співвласником будинку, а відповідач ОСОБА_2 поселився в будинок зі згоди обох власників будинку, як член їхньої сім'ї, ОСОБА_3 як співвласник спірного будинку позову до суду не пред'являла і позовні вимоги іншого співвласника не підтримала, заперечує проти визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 209-241, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженець с. Михайлівка Машівського району Полтавської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 09.01.1997 р. Машівським РВ УМВС України в Полтавській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2

Відповідач-1 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Селещина Машівський район Полтавська область, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, інші відомості відсутні.

Відповідач-2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженка с. Селещина Машівський район Полтавська область, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, інші відомості відсутні.

Повний текст Рішення складено 09.11.2018 року.

Суддя С.М.Косик