справа № 521/1109/16-ц
провадження № 2/521/910/18
Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

31 жовтня 2018 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

Головуючого судді Михайлюка O.A.,

при секретарі Лефтеровій О.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення збитків та упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків та упущеної вигоди, посилаючись на те, що 28.05.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу наступних транспортних засобів: сідлового тягачу - Е, марки «IVECO», моделі FORD 440Е40, 2002 р.в., шасі № WJMS2NSJ004251910, реєстраційний № НОМЕР_1; напівпричепу - контейнеровозу - Е, марки ПП., моделі SD COACHWORKS, 1999 р.в., шасі № AED29509, реєстраційний № ВС 5173 XT; напівпричепу - контейнеровозу - Е, марки FRUEHAUF, 1997 р.в., шасі № FVT2013, реєстраційний № ВС 2280 XT, та договір найму (оренди) вказаних транспортних засобів.

Згідно з п. 1 попереднього договору купівлі продажу сторони взяли на себе зобов'язання в майбутньому, в строк до 28.06.2011 року укласти договір купівлі-продажу вищевказаних транспортних засобів (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором, крім того сторони домовились, що на підтвердження дійсності намірів укласти основний договір, відповідач зобов'язувався сплачувати щомісячну плату та орендну плату.

28.05.2010 pоку між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу: сідлового тягачу - Е, марки IVECO, модель FORD 2000 р.в., шасі № WJMS2NSK004225530, реєстраційний номер НОМЕР_2, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, р/н 1242, та договір найму (оренди) вказаного транспортного засобу.

Згідно з п. 1 попереднього договору купівлі продажу сторони взяли на себе зобов'язання в майбутньому, в строк до 28.06.2011 року укласти договір купівлі-продажу вищевказаних транспортних засобів (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором, крім того сторони домовились, що на підтвердження дійсності намірів укласти основний договір, відповідач зобов'язувався сплачувати щомісячну плату та орендну плату.

Оскільки відповідач відмовляється виконувати умови укладених договорів та повертати транспортні засоби, позивачі вимушені звернутись з позовом до суду.

В судовому засіданні представники позивачів та позивач ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги просять суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення посилаючись на їх необґрунтованість та пропуск позивачами строку позовної давності.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу наступних транспортних засобів: сідлового тягачу - Е, марки «IVECO», моделі FORD 440Е40, 2002 р.в., шасі № WJMS2NSJ004251910, реєстраційний № НОМЕР_1; напівпричепу - контейнеровозу - Е, марки ПП., моделі SD COACHWORKS, 1999 р.в., шасі № AED29509, реєстраційний № ВС 5173 XT; напівпричепу - контейнеровозу - Е, марки FRUEHAUF, 1997 р.в., шасі № FVT2013, реєстраційний № ВС 2280 XT, та договір найму (оренди) вказаних транспортних засобів.

Згідно з п. 1 попереднього договору купівлі продажу сторони взяли на себе зобов'язання в майбутньому, в строк до 28.06.2011 року укласти договір купівлі-продажу вищевказаних транспортних засобів (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором, крім того сторони домовились, що на підтвердження дійсності намірів укласти основний договір, відповідач зобов'язувався сплачувати щомісячну плату та орендну плату.

28.05.2010 pоку між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу: сідлового тягачу - Е, марки IVECO, модель FORD 2000 р.в., шасі № WJMS2NSK004225530, реєстраційний номер НОМЕР_2, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, р/н 1242, та договір найму (оренди) вказаного транспортного засобу.

Згідно з п. 1 попереднього договору купівлі продажу сторони взяли на себе зобов'язання в майбутньому, в строк до 28.06.2011 року укласти договір купівлі-продажу вищевказаних транспортних засобів (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором, крім того сторони домовились, що на підтвердження дійсності намірів укласти основний договір, відповідач зобов'язувався сплачувати щомісячну плату та орендну плату.

В день підписання вказаних договорів, транспортні засоби, які є предметом спору передані позивачами у володіння відповідача.

Після укладення вищезазначених договорів та отримання транспортних засобів у володіння, відповідач не сплачував орендну плату та щомісячний платіж.

Таким чином, своїми діями відповідач ухилився від укладення основного договору купівлі-продажу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснив суду, що працював на вказаних вантажних автомобілях водієм та здійснював вантажні перевезення у роботодавця ОСОБА_4, автомобілі знаходились у задовільному технічному стані та використовувались ОСОБА_4 для вантажних перевезень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що ОСОБА_4 отримував у позивачів вантажні автомобілі для здійснення комерційних перевезень та в подальшому між ними виник спір у звязку з несплатою відповідачем платежів за користування автомобілями та неповерненням автомобілів їх власникам. Коли в останній раз він бачив автомобілі на автостоянці в місці ОСОБА_1, вони знаходились у незадовільному технічному стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що разом з позивачем ОСОБА_2 приїжджав до міста ОСОБА_1 для укладення договорів щодо передачі та подальшого продажу ОСОБА_9 вантажних автомобілів. Йому відомо що в подальшому відповідач отримав від позивача у користування з подальшим викупом вантажні автомобілі, однак прийняті зобовязання не виконав та автомобілі не повернув.

За умовами п. 6.1. договору найму (оренди) транспортних засобів від 28.05.2010 р. орендодавець має право відмовитись від цього договору та вимагати повернення транспортних засобів, якщо орендар нe вносить орендну плату протягом двох місяців.

03 вересня 2010 року позивач ОСОБА_2 зробив заяву про відмову від договору найму (оренди) транспортних засобів від 28.05.2010 року.

03 вересня 2010 року позивач ОСОБА_3 зробив заяву про відмову від договору найму (оренди) транспортних засобів від 28.05.2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 782 ЦК України у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

З моменту отримання повідомлення про відмову від договорів оренди відповідач ОСОБА_4 орендовані транспортні засоби не повернув.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 779 ЦК України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини, а у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

У відповідності до ст. 803 ЦК України наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробили або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

ОСОБА_4 на протязі семи років не виконує обов'язку по поверненню орендованого майна, не виконав свого процесуального обов'язку по їх наданню для огляду судовим експертом, зазначає про відсутність транспортних засобів в його розпорядженні та враховуючи обставини справи у їх сукупності, можна зробити висновок про те, що транспортні засоби які є предметом спору, фактично знищені та не можуть використовуватися за їх цільовим призначенням.

Таким чином, позивачам завдано збитків у розмірі ринкової вартості транспортних засобів станом на вересень 2010 року, тобто на момент виникнення у відповідача обов'язку по поверненню транспортних засобів.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2045 від 15.11.2017 року ринкова вартість сідлового тягачу IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 208502,90 гривень.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2048 від 16.11.2017 року ринкова вартість напівпричепу - контейнеровозу SD COACHWORKS, реєстраційний номер ВС 5173 XT становить 163 871,00 гривень.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2047 від 16.11.2017 року ринкова вартість напівпричепу - контейнеровозу FRUEHAUF, реєстраційний номер ВС 2280 XT становить 145 572,86 гривень.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2046 від 15.11.2017 року ринкова вартість сідлового тягачу - Е, марки IVECO, модель FORD 2000 р.в., шасі № WJMS2NSK004225530, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 180 126,40 гривень.

За таких обставин суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 517 946,76 гривень в рахунок відшкодування завданих збитків та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 180 126,40 гривень в рахунок відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пред'явлення вимог про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивачів обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених автомобілів.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення упущеної вигоди позивачі посилаються на висновок № 4108/4109/1410/1411 судової авто товарознавчої експертизи від 06.02.2017 року яким визначено мінімальний розмір орендної плати на місяць користування в період з 01.10.2010 року по 30.04.2016 року транспортними засобами, що є предметом спору.

Вимоги позивачів про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку від оренди транспортних засобів у разі їх використання, такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивачі.

Позивачами не доведено, що вони могли і повинні були отримати визначені доходи, і тільки дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила їх можливості отримати прибуток.

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 22, 779, 785, 803 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 517 946,76 гривень в рахунок відшкодування завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 180 126,40 гривень в рахунок відшкодування завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках 6890,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1