ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/59/18 Номер провадження 22-з/814/59/18Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

07 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Дорош А.І.,

Судді: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянув в порядку спрощеного провадження заяву управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області

про роз'яснення постанови апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року - скасовано та прийнято нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді страхового експерта з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Диканському районі Полтавської області з 29 грудня 2017 року.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.12.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 45 012, 03 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь держави судовий збір в розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Постанова в частині поновлення на роботі та стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за один місяць звернута до негайного виконання.

Згідно протоколу від 25 жовтня 2018 року автоматизованого розподілу вказаної судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Дорош А.І., судді Лобов О.А., Триголов В.М.

Заяву управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про роз'яснення постанови Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року передано новому складу суду для розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до п. п. 13, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" при роз'ясненні рішення суд в ухвалі викладає більш повно і ясно частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду; суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення і не вправі вирішувати питання, які не були предметом судового розгляду. Суд може лише змінивши форму викладення більш повно і ясно навести частини рішення, що викликають певні труднощі для розуміння. Суд при роз'ясненні судового рішення не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, чи змінювати його зміст. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Виходячи із системного тлумачення вказаних положень роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі № 808/1298/15, адміністративне провадження №К/9901/47009/18, ЄДРСРУ № 75775360).

Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз'яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

У заяві управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області просить роз'яснити значення того, чи підлягає повторній оплаті позивачу один робочий день, яким був день звільнення 29.12.2017 року середнім заробітком в сумі 437,01 грн.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 45 012,03 грн. визначена судом виходячи з 437,01 грн. середньої заробітної плати позивача за 103 робочі дні у період з 29.12.2017 року по 31.05.2018 року. При цьому, фактична кількість робочих днів у період з 29.12.2017 року по 31.05.2018 року відповідала кількості, визначеній судом.

В той же час встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивача звільнено з посади страхового експерта з охорони праці Диканського відділення відповідача саме 29.12.2017 року. Відповідно до п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи. Днем звільнення, як останній день роботи, не може бути днем вимушеного прогулу, тобто днем відсутності працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу, а тому відповідачем за останній день роботи і день звільнення, яким було 29.12.2017 року , нарахував та виплатив заробітну плату.

Враховуючи викладене, не підлягає повторній оплаті середнім заробітком за час вимушеного прогулу у сумі 437,01 грн. один робочий день, яким був день звільнення - 29.12.2017 р.

Також, в наданій заяві управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області просить роз'яснити постанову апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року в частині того, що стягнута з відповідача на користь позивача сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без податків і обов'язкових платежів, які підлягають утриманню з такого доходу, також те, що стягнута з відповідача на користь позивача сума моральної шкоди визначена судом без податків і обов'язкових платежів, які підлягають утриманню з такої суми доходів.

Розглядаючи зазначені питання, апеляційний суд у складі колегії суддів встановив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд наводить у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Проте, у постанові апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року не зазначено, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнута без урахування податків і зборів.

При стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суду необхіно керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов'язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, тому обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності та при визначенні її розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Водночас відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Так, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Таким чином, якщо особа відшкодовує (виплачує, надає) на користь фізичної особи моральну шкоду, така особа виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов'язана утримати і перерахувати податок зі суми такого доходу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума відшкодування моральної шкоди, стягнута з роботодавця на користь працівника на підставі судового рішення підлягає оподаткуванню.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В :

Заяву управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про роз'яснення постанови апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року - задовольнити.

Роз»яснити, що не підлягає повторній оплаті середнім заробітком за час вимушеного прогулу у сумі 437,01 грн. один робочий день, яким був день звільнення - 29.12.2017 р.

Роз'яснити, що стягнута з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2 сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без податків і обов'язкових платежів, які підлягають утриманню з такого доходу.

Роз'яснити, що стягнута з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2 сума моральної шкоди визначена судом без податків і обов'язкових платежів, які підлягають утриманню з такої суми доходів.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.