КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/1018/15 Головуючий 1 інстанція -Гуменюк А.І.
Провадження № 22-ц/824/537/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року у справі за позовом Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_9, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого жилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_9 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року позивач Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - Позивач) звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією встановлено факт проживання відповідачів в кімнаті АДРЕСА_2. Відповідачі у вказаних кімнатах не зареєстровані, ордери їм не надавались, особові рахунки - вільні, у зв'язку з чим плата за комунальні послуги ЖЕКом не нараховується та не сплачується. Вважає, що відповідачі зайняли житлові приміщення незаконно, не маючи на це відповідних правових підстав. Відповідно до ст.116 ЖК УРСР, осіб які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Просив виселити ОСОБА_4 разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 з кімнати АДРЕСА_2, без надання іншого приміщення.

У травні 2015 року відповідачі ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_9 звернулись до суду з зустрічним позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловими приміщеннями , а саме кімнатами АДРЕСА_2 зобов'язати відповідача надати квартиру № 116 та видати відповідний ордер на квартиру.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ордеру № 482 від 09.11.2000р., позивач отримала для власного проживання та проживання трьох малолітніх дітей дві кімнати АДРЕСА_3. У зв'язку з тим, що вказане житло вилучалося за ініціативою позивача, 09.04.2004р. їй було видано ордер на вселення до квартири 36, яка складається з 2-х кімнат в комунальній квартирі, а саме кімнат № 1 та № 2. Вказує, що вона разом із дітьми була вселена у меншу квартиру по площі, ніж займала раніше. У 2006 році звільнилась кімната АДРЕСА_2 Позивач з дозволу відповідача зайняла додатково ці кімнати та звернулась до відповідача із заявами про юридичне оформлення передачі вказаних кімнат у користування позивачеві. Зазначає, що майже 9 років вона та її сім'я відкрито користувались кімнатами АДРЕСА_2 регулярно сплачували комунальні платежі. Відповідач не заперечував цього і не вимагав виселення. На думку Позивача між нею та відповідачем фактично було укладено договір найму житлового приміщення без видачі ордера.

Просили: визнати за позивачами ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_9 право користування житловими приміщеннями , а саме кімнатами АДРЕСА_2( на даний час квартира АДРЕСА_1). Зобов'язати відповідача надати позивачам кімнати АДРЕСА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року в задоволені первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація подала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що відповідачі проживають у кімнатах АДРЕСА_2, без реєстрації, ордери їм не надавались, особові рахунки вільні, тому підлягають виселенню на підставі вимог ст. 116 Житлового кодексу УРСР.

ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу і просила в задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року залишити без змін. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі проживають у спірному приміщенні. Зазначає, що акти ТОВ «Київсжитлосервіс» не є також доказом самовільного вселення відповідачів у кімнати АДРЕСА_4, оскільки вони складені не працівниками позивача та у відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Головним управлінням житлового забезпечення від 09.04.2004р. Відповідачу-1 видано ордер № 117а на право зайняття жилого приміщення площею 29,50 кв.м., яке складається з двох кімнат в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки форми № 3 від 13.06.2014р. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 зареєстровані в кімнатах АДРЕСА_2

Відповідно до складених актів від 27.05.2014р.,16.06.2014р. затверджених ТОВ «Київжитлосвіт» кімнати АДРЕСА_4 самовільно займають відповідачі.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Будь-яких доказів на підтвердження обставин, якими Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація обґрунтовує свої вимоги, зокрема доказів на підтвердження наявності підстав для виселення, передбачених ст. 116 ЖК УРСР, та доказів проживання відповідачів у кімнатах АДРЕСА_2 , позивачем суду надано не було, в зв'язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому.

Посилання апелянта на те, що відповідачі самовільно проживають в кімнатах №, НОМЕР_1, та на акти від 27.05.2014р., та від 16.06.2014р., ТОВ «Київжитлосвіт» безпідставні оскільки вказані акти складені у 2014 році, не працівниками позивача, без присутності відповідачів.

Посилання апелянта на акт держаного виконавця від 11 травня 2010 року не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки зазначений акт не міститься в матеріалах справи.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалась.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: