печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її спілкуванні і вихованні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_4 та просив усунути перешкоди у його спілкуванні з сином та визначити такий спосіб його участі у вихованні сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, до досягнення ним трирічного віку з урахуванням розпорядку дня дитини та стану її здоров'я, надавши побачення із ним: кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування дитини; кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. без присутності матері; кожну першу та третю неділю місяця з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері; один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період; з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. кожен День народження дитини, кожен Новий Рік, кожний Великдень (Пасха) без присутності матері; в інші дні та години за попередньою домовленістю з матір'ю дитини без її присутності або з такою, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач перешкоджає його спілкуванню з сином та його участі в його вихованні, налаштовує сина проти нього.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності даною редакцією Кодексу.

У встановлений строк до суду надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких представник відповідача проти позову заперечував посилаючись на те, що документально підтверджено те, що малолітня дитина потребує постійного медичного догляду, посиленого спеціального харчування та тривалого лікування, невід'ємною складовою якого є обов'язкове неухильне дотримання режиму дня, режиму харчування, приймання ліків та масажу, а відтак, запропонований позивачем порядок спілкування з дитиною передбачає тривалий час перебування дитини поза місцем проживання за відсутності матері, що унеможливлює дотримання рекомендацій лікарів та ставить під загрозу життя та здоров'я дитини, а висновок органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 липня 2017 року №105/01-1687/В-12 не слід приймати до уваги з огляду на те, що останній зроблений не в порядку і спосіб, передбачений законом України, всупереч вимог чинного законодавства, порушує права та охоронювані законом інтереси малолітньої дитини.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, які в судовому засіданні підтримали вимоги щодо встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні сина, пояснення представника відповідача, який проти позову заперечував, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не перешкоджає в участі у вихованні дитини, ніяким чином не обмежує їх спілкування та жодних доказів щодо протилежного позивачем не надано, а також встановивши, що представник третьої особи будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з'явився, а відтак суд, допитавши в якості свідка ОСОБА_6, яка показала суду про те, що позивач являється її рідним братом і зазначила, що в них відсутня можливість бачити дитину, оскільки, мати дитини відмовляється виходити на будь-який зв'язок, зокрема не відповідає на телефонні дзвінки та не відчиняє двері при його візиті з метою відвідання дитини, характеризувала брата позитивно, вказуючи на те, що останній не має негативних звичок, а також допитавши свідка ОСОБА_7, який являвся сусідом сторін в період спільного їх проживання зазначив, що після народження спільної дитини сторін позивач багато часу приділяв догляду за нею, постійно піклуючись та опікуючи сина, оскільки він мав вади від народження, та ОСОБА_8 будучи допитана в якості свідка показала суду, що вона була нянею дитини, яка постійно хворіла, мала відхилення в розвитку, а також зазначила, що вона була присутня при сварці сторін і при цьому емоційний стан дитини значно погіршився, дослідивши матеріали, наявні у справі, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в порядку загального позовного провадження, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 717.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року у останніх народилась спільна дитина, син - ОСОБА_5

Дитина народилась із захворюванням - дихальний розлад у новонародженого та некротичний ентероколіт І ступеню.

Як вказує позивач, з березня 2017 року він проживає окремо від матері з дитиною.

Відповідно до висновку від 06 липня 2017 року за № 105/01-1687/В-12 вбачається, що на засіданні комісії батько ОСОБА_1 вказував на те, що з 21 липня 2010 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року у подружжя народився син - ОСОБА_5, та з 12 березня 2017 року вони фактично припинили шлюбні стосунки. ОСОБА_4 разом із малолітнім сином почали проживати за адресою: АДРЕСА_1. З цього часу зі слів батька, він фактично не має можливості спілкуватися та виховувати сина, оскільки мати дитини чинить у цьому перешкоди. Також вказав, що не дивлячись на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною він все одно продовжує матеріально утримувати сина, що підтверджується чеками на придбання продуктів дитячого харчування та гігієнічних засобів, іграшок, а також копіями квитанцій про грошові перекази.

У висновку органу опіки та піклування також вказано, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, за якою спеціалістами Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов та з'ясовано, що для перебування дитини створено всі належні умови, а відповідач має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, жодних застережень щодо його поведінкових особливостей не вказано.

Висновком Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 105/01-1687/В-12 від 06 липня 2017 року «Про визначення способів участі гр. ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.» визначено участь ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, наступним чином:

-кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування дитини;

-кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування батька;

-один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період;

-у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, Прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Положеннями ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Оцінивши встановлені обставини, враховуючи насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку, що існує можливість часткового задоволення позовних вимог, зокрема шляхом визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні його дитини у спосіб визначений органом опіки та піклування, а відтак на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 150, 157-159, 171 СК України, ст.ст. 2, 10, 76-81, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її спілкуванні і вихованні - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та встановити спосіб участі у його вихованні шляхом надання батькові дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 можливості зустрічей із сином до досягнення ним трирічного віку у наступні дні:

-кожен четвер щотижнево - з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування дитини;

-кожну другу та четверту суботу щомісячно з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання / перебування батька;

-один тиждень на рік спільного відпочинку батька з дитиною в літній період;

-у День народження дитини, а також, релігійні та державні свята - за домовленістю з матір'ю дитини;

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2018 року.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1;

Третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, , юридична адреса: м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 15.

Суддя В. А. Писанець