РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2018 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
13.07.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій вона просила усунути перешкоди в користуванні квартирою, зняти відповідача з реєстрації місця проживання.
23.08.2018 р. до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1, зобовязати ЦНАП Київського району м.Харкова зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві приватної власності належить трикімнатна квартира. З 10.09.2003 р. у цій квартирі був зареєстрований ОСОБА_3 У 2003 р. шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинилися, офіційно шлюб розірвано у 2012 р. Починаючи з 10.09.2013 р. відповідач фактично не машкає за місцем реєстрації, з того самого часу не приймає участі в утриманні квартири. Усі витрати по утриманню квартири неме позивач ОСОБА_1 Відповідач не користується житловим приміщенням за місцем реєстрації, чим порушує права позивачів на користування і розпорядження належним їм майном. Враховуючи вищевикладене, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, обєднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 15 цієї частини.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.09.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, до канцелярії суду 08.11.2018 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надала суду копію паспорта відповідача - громадянина РФ, з відміткою про місце реєстрації ОСОБА_3 у м.Москва.(а.с.43).
Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, 23.08.2018 р. подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності (а.с.22).
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. 05.11.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, в якій він просив позов розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.36).
Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг Київського району м.Харкова у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно положення ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.08.2003 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6, 16).
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2012 р. розірвано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 10 червня 1995 р. Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №388 (а.с.7).

Той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації підтверджується поданою відповідачем заявою, в якій він вказує адресу свого проживання у м.Москва, ОСОБА_6 Федерації та копією його паспорта громадянина ОСОБА_6 Федерації,в якому міститься відмітка про місце реєстрації ОСОБА_3 у м.Москва з 25.08.2016 р. (а.с.44).

Крім того, факт не проживання відповідача за адресою реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 з серпня 2006 р., як вказано позивачами у позові, також підтверджується поданою до суду письмовою заявою сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.40-42).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-709цс16, викладена в Постанові від 16.11.2016 р., вказує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги щодо зобовязання Центру надання адміністративних послуг Київського району м.Харкова зняти з реєстрації місця проживання відповідача, то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки визнання відповідача таким, що втратиа право користування житловим приміщенням є підставою для знаття його з реєстрації та виключає позовну вимогу щодо зобовязання уповноваженого органу вчиняти дії щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 сплачений останньою за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 41, 129 Конституції України, ст.. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст..150 ЖК України, ст. 13, 141, 206, 259, 263-265, 274, 275, 279 ЦПК України, Законом України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", Законом України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії МК №037483 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.01.1996 р., зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, НОМЕР_3 виданий 6313 дата видачі 15.02.2016 р., зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4) у здійсненні права власності, шляхом позбавлення ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, паспорт серії ММ №424593, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23.12.1999 р., зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4) права користування квартирою № 150 в будинку № 54 по вулиці Пушкінська у м. Харкові.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, паспорт серії ММ №424593, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23.12.1999 р., зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії МК №037483 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.01.1996 р., зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ЦНАП Київського району м.Харкова зняти відповідача з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії МК №037483 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.01.1996 р., зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, НОМЕР_3 виданий 6313 дата видачі 15.02.2016 р., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, паспорт серії ММ №424593, виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23.12.1999 р., зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4;

Третя особа Центр надання адміністративних послуг Київського району м.Харкова, місцезнаходження: м.Харків, вул.. Чернишевська, б.55.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2018 року.

Суддя Чередник В.Є.