Провадження №2/760/1541/18
Справа №760/8124/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Ковальській К.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка звернулась до суду з позовом та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути аліменти з відповідача в розмірі ? усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання сина, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду, до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сторін народився син ОСОБА_3.
Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, 10 грудня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний.
Позивачка також зазначила, що відповідач життям сина ніколи не цікавився, уваги не приділяв, грошей на потреби дитини ніколи не давав, крім того, відповідач постійно веде аморальний та антисоціальний спосіб життя, притягався до кримінальної відповідальності, наразі перебуває на території Російської Федерації.
Пояснено, що 17.07.2014 позивачка одружилась з ОСОБА_4, в даному шлюбі народилася також дитина. Позивачка вказала, що на даний час про неї та дітей піклується, а також утримує їх її чоловік - ОСОБА_4 Відповідач добровільно не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню малолітнього сина.
07.06.2017 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 05.04.2018 позові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залишено без розгляду в частині вимог про стягнення аліментів на утримання сина.
Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її присутності, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
23.11.2017, 28.02.2018, 05.04.2018 відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що з 16 травня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син, ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 17 лютого 2010 року.
З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2013 року рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області шлюб між сторонами було розірвано.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказала, що відповідач життям сина ніколи не цікавився, уваги не приділяв, грошей на потреби дитини ніколи не давав, крім того відповідач постійно веде аморальний та антисоціальний спосіб життя, притягався до кримінальної відповідальності.
Крім того, стороною позивача було надано суду заяву ОСОБА_2 від 22.07.2017, засвідчену приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кисельовою О.В., в якій ОСОБА_2 вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначене питання просив вирішувати в суді за його відсутності.
Відтак, в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач самоусунувся від виховання власного сина.
За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з того, що обставини визначенні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України судом встановлені, та позивачем належним чином доведені і відповідачем не спростовані.
З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640,00 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 164, 165 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 12, 19, 76-81, 206, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. А. Усатова