Справа №303/2239/18
Номер стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Мишкулинець М.М.

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про передачу у власність земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області та ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про передачу у власність земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому стало відомо про існування чинним рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19.05.2010 року "Про передачу у власність земельної ділянки", згідно якого ОСОБА_7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, Мукачівського району Закарпатської області, передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 та передано у власність земельну ділянку площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою. Оскільки, на підставі вищезазначених рішень Івановецької сільської ради Мукачівського району у даній частині громадянці ОСОБА_7 у подальшому відповідним чином було видано Державні акти на право власності на земельні ділянки серія НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_6, виник цивільний спір щодо встановлення меж даних земельних ділянок з її сусідами - ним ОСОБА_1 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 при спробі винесення таких земельних меж в натурі і такі рішення суперечили іншим рішенням цього ж органу місцевого самоврядування, зокрема рішенням 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району від 11.11.2009 року. Також у підтвердження порушення його матеріальних прав, у зв'язку із вищенаведеним, він наводить доказ про визнання його потерпілим у зв'язку із незаконними діями відповідальних посадових осіб, юридичних осіб, про що у відповідному кримінальному провадженні слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області. Зокрема, в результаті кримінальних правопорушень, вчинених фігурантами кримінального провадження, досудове розслідування визнає ОСОБА_8 та ОСОБА_1, як потерпілих, отже співвласників дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_6 Закарпатської області.

Вважає, що Івановецькою сільською радою допущено грубі порушення при прийнятті вищенаведених рішень в інтересах ОСОБА_7, а саме: є чинним та діючим рішення №31 сесії 5 скликання від 11.11.2009 року, яким згідно, Додатку №1 до нього надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян АДРЕСА_5 Це рішення в подальшому не змінювалося та не уточнювалося по суті і не виконувалось згідно вимог Постанови КМУ №844 від 05.08.2009 року. Є недоведеною обставиною той факт, що ОСОБА_7 взагалі зверталася до Івановецької сільської ради в 2010 році про виділення їй та передачу у приватну власність земельних ділянок за вказаною адресою: АДРЕСА_4, оскільки не підписувала та не подавала вказані заяви особисто. Є недоведеною обставиною те, що Івановецька сільська рада належно приймала свої рішення на 35 сесії 5 скликання від 19.05.2010 року "Про передачу у власність земельної ділянки", згідно якого ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_15 та передано у власність земельну ділянку площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою. Факт наявності рішення визнаний помилковими діями вказаного органу місцевого самоврядування та підтверджено листом Івановецької сільської ради №89/02-27 від 27.02.2018 року на адресу ВСУ у справі №0707/8356/12 адміністративне провадження №К/9901/3085/18, на підставі чого ВСУ таке звернення визнав за одну із підстав прийняття ним своє Постанови від 13.03.2018 року. Згідно рішення №382 та рішення №381 22 сесії 7 скликання Івановецької сільської ради від 08.06.2017 року, також повторно визнано чинним рішення 31 сесії 5 скликання цього органу місцевого самоврядування від 11.11.2009 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав та просив суд задоволити їх з підстав наведених в позові.

Представник відповідача Івановецької сільської ради Мукачівського району - Мишкулинець М.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позивач ОСОБА_1 не є землекористувачем суміжної із відповідачем ОСОБА_7 земельної ділянки, тобто йому дана земельна ділянка не надавалася в користування, а надавалася в користування його матері ОСОБА_8. Також пояснив, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем в даній справі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила суду, що вона була депутатом сільської ради і наскільки пам'ятає, всі заяви які подавалися на сесію сільської ради щодо земельних питань слухалися на засіданні земельної комісії. А щодо протоколів, а саме чи велися вони під час засідання земельної комісії то вона не пам'ятає, оскільки це було дуже давно ще в 2009 році.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила суду, що вона була депутатом сільської ради і наскільки пам'ятає, заява ОСОБА_7 розглядалася, як на земельній комісії так і на сесії сільської ради, але чи особисто подавала заяву ОСОБА_7 то вона вже не пам'ятає. Також пояснила, що протоколи засідань земельної комісії велися, але що стосується документів щодо надання спірних земельних ділянок то на даний час вони вилучені працівниками поліції.

Суд заслухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 19.05.2010 року Івановецькою сільською радою Мукачівського району на 35 сесії 5 скликання прийнято рішення "Про передачу у власність земельної ділянки", яким сільська рада вирішила: передати у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку у с.Старе АДРЕСА_7, ОСОБА_7.

Встановлено, що 19.05.2010 року Івановецькою сільською радою Мукачівського району на 35 сесії 5 скликання прийнято рішення "Про передачу у власність земельної ділянки", яким сільська рада вирішила: передати у власність земельну ділянку площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства у с.Старе АДРЕСА_7, ОСОБА_7.

Також встановлено, що 11.11.2009 року Івановецькою сільською радою на 31 сесії 5 скликання прийнято рішення "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку", яким сільська рада вирішила: надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_16 в межах населених пунктів згідно додатку №№1,2,3. Пропонувалося громадянам замовити в організаціях, які мають відповідні дозволи (ліцензії) виготовити технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в тому числі: ОСОБА_8, мешканці АДРЕСА_8 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,2605 га для ведення особистого селянського господарства, а також ОСОБА_7, мешканці АДРЕСА_9 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,2346 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно постанови Верховного Суду від 13.03.2018 року, справа №0707/8356/12 адміністративне провадження №К/9901/3085/18, касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково, постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року скасовано та закрито провадження у справі.

Відповідно до ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куропятник О.М. від 06.12.2017 року, щодо скарги ОСОБА_1, зобов'язано старшого слідчого СВ Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області Синетар О.О. в строк не більше одного дня з моменту прийняття даної ухвали винести постанову про визнання або про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 20.03.2013 року до ЄРДР №0001791 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 22.04.2010 року зазначено, що остання просила сільську раду передати у власність земельні ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2896 га.

В судовому засіданні встановлено, що 08.06.2017 року Івановецькою сільською радою Мукачівського району на 22 сесії 7 скликання прийнято рішення №381 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_8.", яким сільська рада вирішила: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_10, площею 0,25 га, за рахунок земель комунальної власності Івановецької сільської ради розроблену ДП "Закарпатгеодезцентр" в 2009 році, передати у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_10, встановити, що вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_7.

Встановлено, що 08.06.2017 року Івановецькою сільською радою Мукачівського району на 22 сесії 7 скликання прийнято рішення №382 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_8.", яким сільська рада вирішила: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_10, площею 0,2605 га, за рахунок земель комунальної власності Івановецької сільської ради розроблену ДП "Закарпатгеодезцентр" в 2009 році, передати у власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,2605 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_10, встановити, що вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_8

У відповідності до листа №89/02-27 від 27.02.2018 року сільського голови М.М. Мишкулинець зазначалося, що Івановецька сільська рада просила ВСУ задовільнити позовні вимоги ОСОБА_8, мешканки АДРЕСА_11 та скасувати рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 19.05.2010 року, яке було прийнято сесією помилково.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2015 року старшим слідчим СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, підполковником міліції Звонар Г.Ю. було постановлено, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001795 внесеного до ЄРДР 18.06.2014 року, закрити у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_9 та ОСОБА_15, мешканців АДРЕСА_12 Мукачівського району, складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п."б" ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, способом захисту порушенного права користування земельною ділянкою позивачем обрано позов про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зазначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Результат аналізу зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи питання про недійсність рішення ради та державного акта на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок видачі такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою і тільки власнику або землекористувачу надається право вимагати усунення порушень цих прав.

Позивач ОСОБА_1 як на підставу вказує на те, що його права порушені, оскільки є чиним рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району від 11.11.2009 року, є недоведеною обставиною той факт, що ОСОБА_7 особисто зверталася до органу місцевого самоврядування у 2010 році із заявою, а також те, що сільська рада належно прийняла свої рішення на 35 сесії 5 скликання від 19.05.2010 року. Також позивач ОСОБА_1 зазначав, що його разом із ОСОБА_8 було визнано потерпілими у зв'язку із незаконними діями відповідальних посадових осіб, про що було зазначено у кримінальному провадженні, а отже він є співвласником дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_18 При цьому, на підтвердження своїх доводів відносно порушення його прав з боку відповідачів суду не надав. Таким чином, будь-які докази, які б підтверджували наявність спору між власниками суміжних земельних ділянок, як заявив в судовому засіданні позивач, суду не надано, а відтак відсутні.

Крім того, суд також враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року". Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції №475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з ст.1 Першого протококу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. До того ж у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 року Європейський суд з прав людини зробив висновок, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання" у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах "Хендісайд проти Сполученого Королівства" від 07.12.1976 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.01.1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Верховний Суд України за наслідками розгляду справи (постанова №6-92цс13 від 18.09.2013 року) щодо законності передачі земельної ділянки прийшов до наступного правового висновку, відповідно до якого особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Позивачем ОСОБА_1 також не надано суду доказів, що саме він є землекористувачем або власником суміжних із відповідачем земельних ділянок тобто, що саме йому були надані в користування або у власність земельні ділянки за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до рішення Івановецької сільської ради від 11.11.2009 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку", а також рішень від 08.06.2017 року за №381 та №382 дозвіл на виготовлення та затвердження технічної документації надавався ОСОБА_8.

Таким чином в судовому засіданні не встановлено, які саме права та законні інтереси позивача порушують відповідачі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, а також враховуючи те, що в судовому засіданні не доведено факту порушення зі сторони відповідачів цивільного права чи інтересу позивача ОСОБА_1, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 34, 76-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 12, 116, 118, 120, 126, 122, 125, 152, 155 ЗК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 щодо поновлення процесуального строку на оскарження вищенаведеного рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19 травня 2010 року у зв'язку з вищенаведеним, пропущеним з поважних причин та визнання рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19 травня 2010 року "Про передачу у власність земельної ділянки", згідно якого ОСОБА_7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_13, передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та АДРЕСА_14 та передано у власність земельну ділянку площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою недійсним та скасування його - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інд. 89622, мешканець АДРЕСА_18

Відповідач: Івановецька сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, інд. 89622, місце знаходження: с.Іванівці, вул.Миру, 15, Мукачівського району.

Відповідач: ОСОБА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , інд. 89622, мешканка АДРЕСА_17

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, інд. 88008, місце знаходження: м.Ужгород, пл.Народна, 4, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складений 13.12.2018 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір