ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/735/18 Справа № 182/4824/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.

сторони : позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, ухваленого суддею Рунчевою О.В. у м. Нікополі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В мотивування заявлених вимог зазначила, що з 07 серпня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом з нею. Відповідач допомогу на її утримання та утримання сина не надає.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років та аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), на її користь, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.09.2016 року та до досягнення дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто з ОСОБА_2, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 05.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зменшення їх з ? частини до 1500 грн.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що суд в порушення вимог процесуального законодавства розглянув справу без участі відповідача. Висновки суду про не надання відповідачем добровільно допомоги на утримання неповнолітнього сина не ґрунтуються на доказах. Відповідач добровільно щомісяця перераховував грошові кошти на його утримання у розмірі 50 Євро, що підтверджується платіжними дорученнями. Оскільки відповідач не має постійного заробітку, має не стабільний, мінливий дохід, тому просить суд зменшити розмір стягнутих на утримання сина аліментів до 1500 грн., щомісяця.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема вважає, що посилання відповідача про відсутність працевлаштування не підтверджена доказами. Крім того, зазначає, що дитина хворіє та потребує лікування.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини та обов'язку відповідача по сплаті аліментів на утримання сина відповідачем не оскаржено, тому апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині розміру стягнутих судом аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що сторони з 07.08.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

Сторонами справи не заперечується, що вони проживають окремо, син проживає разом з позивачем. (а.с. 9).

Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов'язок по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від доходу ( заробітку), суд першої інстанції дійшов висновку, що саме такий розмір буде достатнім для нормального утримання і виховання малолітнього сина.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Так, частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, позивач не обґрунтувала їх розміру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Згідно ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частина 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» на час постановлення оскаржуваного рішення суду, встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1 355 грн, з 01 травня по 30 листопада 1 426 грн, з 01 грудня - 1 492 грн.

Як видно з відомостей про грошові перекази, з жовтня 2015 року, відповідач пересилав на ім'я позивача грошові перекази щомісячно у розмірі в середньому 50 Євро, що за офіційним курсом становить близько 1400 грн. ( а.с.45-64). Що забезпечило дитині мінімально гарантований прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

З огляду на те, що відповідач не працевлаштований, що підтверджується записами трудової книжки виданої на його ім'я, він не має постійний стабільний заробіток, але намагається утримувати дитину, пересилаючи грошові кошти.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, з огляду на наступне.

При вирішення питання про визначення розміру аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі залежить від встановлених судом обставин щодо отримуваних відповідачем доходів (регулярного, чи нерегулярного, мінливого). Зважаючи на те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має не регулярний мінливий заробіток, що підтверджується грошовими переказами, з яких видно, що він здійснював грошові перекази у різних сумах іноді двічі на місяць, іноді один раз у два місяці, іноді у сумі 100Євро, один раз 209 Євро, здебільшого по 52,25 Євро, що свідчить про не регулярний заробіток, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій одиниці.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням розміру мінімально гарантованого державою рівня забезпечення дитини, її вікових потреб, з урахуванням того, що відповідач офіційно не працює, але є працездатною особою, має мінливий дохід, працює без офіційного працевлаштування, інших зобов'язань не має, позов визнав частково, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., який є більшим за мінімально встановлений законодавством гарантований мінімум, та на думку колегії суддів буде відповідати інтересам дитини та обох батьків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині виду та розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зміні із визначенням їх в сумі 2000 грн., з подальшою індексацією згідно вимог законодавства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року змінити в частині виду та розміру стягнутих аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 2000 грн. з подальшою індексацією, згідно вимог законодавства.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: