Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2735/17

Провадження № 2/126/170/2018

"17" квітня 2018 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 1991 року сторони зареєстрували шлюб . Після реєстрації шлюбу 23.03.1992 року відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала з позивачем ОСОБА_1 однією сім"єю в господарстві його батьків за адресою: с. Джулинка Бершадського району Вінницької області вул. Шевченка,84.Сімейні стосунки між сторонами не склалися і 07.04.2014 року рішенням Бершадського районного суду Вінницької області шлюб між ними було розірвано .

Після припинення сімейних стосунків ОСОБА_2 у квітні 2014 року вибула з зазначеного господарства, не оформивши зняття з реєстрації та проживає за адресою своїх батьків в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області вул. ім. К.Могилка,7.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2017 року, виданого приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 665 позивач отримав у спадок житловий будинок батьків за адресою : с. Джулинка Бершадського району Вінницької області вул. Шевченка,84.

У зв'язку з тим, що відповідачка зареєстрована у будинку, який належить позивачу на праві приватної власності , він позбавлений можливості оформити субсидії та розпоряджатися належним йому майном.

З урахуванням викладеного позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить визнати ОСОБА_2 втратившою право користування житловим будинком, розташованим в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області вул. Шевченка,84.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримав, просить слухати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 також надала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2017 року, виданого приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу , зареєстрованого в реєстрі за № 665 позивач отримав у спадок житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Джулинка Бершадського району Вінницької області вул. Шевченка,84.

З довідки Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 11.08.2017 року № 1423 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в належному позивачу житловому будинку по вул.Шевченка,84 в с.Джулинка Бершадського району Вінницької області з 23.03.1992 року.

Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживає з квітня 2014 року. Факт відсутності ОСОБА_2 в належному позивачу житловому будинку з квітня 2014 року по даний час констатовано довідкою Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 1465 від 16.08.2017 року.

Як зазначено у ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Наведене кореспондується і з нормами ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом.

Статтею 401 ЦК України, передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником.

Частиною 2 вказаної статті унормовано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із здобутих у справі доказів судом з'ясовано, що в розумінні ст.64 ЖК України та ст.3 СК України, відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована в належному позивачу житловому будинку на правах члена його сім'ї - як дружина, відтак набула права сервітуту, проте з квітня 2014 року там не проживає, тобто більш як один рік, відтак слід констатувати, що вона втратила право на користування цим житлом, оскільки інше не було встановлено домовленістю між нею та власниками житла чи законом.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст.386 ЦК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягає до задоволення, оскільки ґрунтується на нормах чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150, 156 ЖК України, ст.319, 321, 405 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по вул. Шевченка,84 в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко