Справа № 195/315/18
У Х В А Л А

іменем України

25.04.2018 смт. Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Кондус Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану через представника ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором в сумі 117162,22 грн. та сплаченого судового збору.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову у вигляді арешту може зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на земельну ділянку площею 4.2099 га, кадастровий номер.:01:026:0350 яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Томаківський р., с/рада. Новокиївська, земельну ділянку площею 2.2854 га, кадастровий номер: :01:025:0350, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Томаківський р., с/рада. Новокиївська, квартира загальною площею 30,90 кв.м., житловою площею 16,70 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, з яких представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, однак в матеріалах справи відсутня інформація про грошову оцінку майна відповідача, що унеможливлює вирішити питання співмірності вимог.

Представник позивача зазначив у заяві, що невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком неможливість виконання рішення суду, однак, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не надав.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів з приводу вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на відчуження свого нерухомого майна.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась з заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову /зустрічне забезпечення/. Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову, оскільки суд відмовляє позивачу у забезпеченні позову, то не вирішується і питання внесення на депозит суду зустрічного забезпечення/розмір якого не повинен перевищувати розміру ціни позову/.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява представника позивача є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150-153,258-260, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 4.2099 га, кадастровий номер.:01:026:0350, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Томаківський р., с/рада. Новокиївська, земельну ділянку площею 2.2854 га, кадастровий номер: :01:025:0350, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., Томаківський р., с/рада. Новокиївська, квартира загальною площею 30,90 кв.м., житловою площею 16,70 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі скарги в 15 денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3