ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Кропивницький

справа № 404/1087/18

провадження №22-ц/4809/178/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2018 року в складі судді Павелко І.Л. за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі AT «Укрексімбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках за кредитним договором №55208С13 від 24 квітня 2008 року в розмірі 897,25 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 24 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», яке змніило назву на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 55208С13 про надання кредиту в сумі 26 350,00 доларів США на придбання однокімнатної квартири.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язалась погашати кредит рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у визначених графіком погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору) не пізніше15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом проценти у валюті кредиту у розмірі 12,5% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі 23 квітня 2033 року (пункти 2.1, 2.4.1., 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 24 квітня 2008 року між AT «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 55208Z20, посвідчений 24 квітня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М. за реєстровим номером 1746, відповідно до якого в іпотеку оформлено нерухоме майно, а саме: квартира під номером 3, місце розташування: АДРЕСА_1 - загальною заставною вартістю 118 087,00 грн.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банк звертався з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2010 р. позов AT «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено - стягнуто заборгованість в розмірі 29 592, 94 доларів США (еквівалент гривні 236 163,50 грн.) та судові витрати.

На виконання рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 30.04.2010 р. виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відкрито виконавче провадження, здійснюється примусове стягнення.

Вказана заборгованість за кредитним договором відповідачем в повному обсязі не погашена - рішення не виконано, тому банком продовжують нараховуватися проценти за кредитним договором.

Станом на 08.02.2018 р. за кредитним договором існує заборгованість по процентах в розмірі 897,25 доларів США, яку позивач просив стягнути.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість по процентам в

розмірі 897,25 доларів США, а також судовий збір - 1 762 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 592,94 доларів США не виконано. Проценти за кредитним договором продовжують нараховуватися. Станом на 08.02.2018 року за кредитним договором існує заборгованість по процентам в розмірі 897,25 доларів США.

В апеляційній скарзі відповідачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Не враховано, що 04.09.2009 р. на адресу відповідача банком було направлено повідомлення з вимогою дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Тому після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості умови кредитного договору змінені, і на думку відповідача, позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Це відповідає правовій позиції висловленій у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), та від 14 лютого 2018 року (№ 564/2199/15-ц).

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2010 р. виконується, з неї стягуються кошти у виконавчому провадженні.

Посилаючись на роз'яснення абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором, відповідач вважає, що після ухвалення рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2010 року про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу згідно положень ст. 625 ЦК України.

AT «Укрексімбанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, а також направило клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Судом установлено, що 24 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 55208С13, згідно якого останній надано кредит в сумі 26 350 доларів США на придбання однокімнатної квартири (а.с.5-8).

Відповідач зобов'язалась погашати кредит рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у визначених графіком погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору) не пізніше15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом проценти у валюті кредиту у розмірі 12,5% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі 23 квітня 2033 року (пункти 2.1, 2.4.1., 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору).

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що кредит надається у готівковій формі. Платежі за кредитом здійснюються у доларах США з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника №462. Кредит надавався шляхом видачі готівкових коштів через касу банку (п. 2.З.2. кредитного договору).

Згідно пункту 2.5.1 кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. п. 2.2.1. цього договору, у валюті кредиту.

Позичальник зобов'язаний погасити кредит на рахунок, вказаний у п.п.2.3.1. кредитного договору в строк, зазначений в п.2.1. договору. Погашення кредиту відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинам починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором, є обов'язковими (п.2.4.1. кредитного договору).

У разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку надання та погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі (п. 2-4Л- кредитного договору).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2010 р. задоволено позов AT «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто заборгованість в розмірі 29 592, 94 доларів США (а.с.15-16).

На підставі вказаного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 30.04.2010 р. видано виконавчий лист (а.с.17).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 55208С13 від 24.04.2008 р. станом на 08.02.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість по відсотках в сумі 897,25 дол. США (а.с.20).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пунктом 6.1. кредитного договору № 55208С13 від 24 квітня 2008 року передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання повноважним представником банку та позичальником, набуття чинності Гарантійними Документами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Пунктами 2.6.2. укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення.

В матеріалах справи наявна копія вимоги AT «Укрексімбанк» направленої 04.09.2009 р. на адресу ОСОБА_1 про дострокове повернення заборгованості по кредитному договору № 55208С13 від 24.04.2008 р. (а.с. 80).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2010 р. вирішено про дострокове стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Укрексімбанк» всієї суми кредитних коштів, в тому числі прострочених платежів за кредитним договором № 55208С13 від 24.04.2008 р. (а.с.15-16).

Звернувшись в суд з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов'язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Позивачем позовна вимога про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу, як передбачає ст. 625 ЦК України, не заявлялась.

Суд першої інстанції не врахував вимоги сказаних норм матеріального права і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову банку.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, оскаржене судове рішення згідно ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 2 643 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 127, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 - 2 643 грн. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко