Справа № 307/1330/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря : Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 15 червня 2018 року, ухваленого суддею Гримут В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 12 листопада 2005 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Тячівського районного суду від 09.09.2010 року . Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Тячівського районного суду від 01.12.2009 р. з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач відмовився добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини. Дитина підросла і витрати на її утримання значно збільшилися, сімя позивача на даний час є матеріально не забезпеченою, а тому вона не в змозі самостійно створити дитині належні умови для розвитку. У зв'язку з вищенаведеним позивач просила збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 01.12.2009 р. на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 300 грн. до 1500 грн.

Рішенням Тячіввького районного суду від 15 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів стягнутих рішенням Тячівського районного суду від 01.12.2009 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200 грн. щомісячно до його повноліття, з моменту набрання рішенням законної сили. В решті позовних вимог відмовлено, а також вирішено питання по судовим витратам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн., посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного: судом першої інстанції не в повній мірі оцінені докази, оскільки апелянт з квітня 2018 року працює на основному місці роботи у Чкаловській сільській раді, має на утриманні дружину ОСОБА_4, з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі та трьох спільних дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також дитину дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка аліментів від рідного батька не отримує, та його батька ОСОБА_8, який є інвалідом 3 групи. Також вказує на те, що отримує мінімальну заробітну плату, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 23235,26 грн.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 09.09.2010 року шлюб між сторонами, який зареєстровано 12 листопада 2005 року у виконкомі Лазівської сільської ради, актовий запис №30 розірвано.

Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ФМ №067313 (а.с.10).

Заочним рішенням Тячівського районного суду від 01.12.2009 р. з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 20 серпня 2009 року .

Згідно довідки Тячівської міської об'єднаної територіальної громади ради № 02-342/357 від 20.04.2018 р. син сторін ОСОБА_3С, знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 разом з сином проживає у будинку батьків та виховує його без сторонньої допомоги. Матеріальні умови позивачки потребують кращих умов для виховання сина, так як ОСОБА_2 ніде не працює, займається веденням підсобного господарства та працює по найму у громадян.

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, які врегульовують обов'язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку від 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 грн.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов'язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .

Збільшуючи розмір стягуваних з відповідача аліментів з 300 грн. на 1200 грн., суд першої інстанції врахував вище зазначені вимоги закону, а також, правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2009 року) дитина підросла і витрати на її утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилися, а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов'язку з матеріального утримання дитини.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Твердження апелянта щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання сина в сумі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання своїй дитині.

Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги, що на його утриманні знаходяться дружина ОСОБА_4, з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі та троє спільних дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також дитина його теперішньої жінки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка аліментів від рідного батька не отримує не беруться до уваги, оскільки дана обставина не звільняє його від обовязку, як батька, який є молодою та працездатною особою щодо належного забезпечення своєї дитини від першого шлюбу. При цьому, долучені до апеляційної скарги свідоцтва про народження дітей та довідки про те, що він зареєстрований та проживає з ОСОБА_4, з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі та трьома спільними дітьми - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є дитиною його теперішньої жінки не є беззаперечним доказом того, що дані особи перебувають на утриманні апелянта.

Щодо тверджень апелянта про наявність на його утриманні батька, який є інвалідом 3 групи, то вони не заслуговують на увагу, оскільки батько апелянта отримує відповідну пенсію по інвалідності, а тому може забезпечити свої мінімально необхідні життєві потреби.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді: