УХВАЛА

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 201/7117/15-ц

провадження № 61-9085зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 17 листопада 2014 року він звернувся до відповідача зі скаргою щодо надання неякісних послуг, зокрема на відсутність опалення у будинку та бездіяльність за його зверненням про необхідність проведення ремонту. 14 січня 2015 року він звернувся зі скаргою до Управління житлового господарства міської ради з приводу відсутності відповіді на його звернення до ділянки № 5 комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року. Листом від 02 лютого 2015 року йому надано відповідь про те, що система опалення не протікає, а співробітниками ділянки № 5 30 січня 2015 року складено акт про відсутність його вдома. Зазначав, що вказаний акт складено з порушеннями, зокрема за його відсутності, без присутності свідків, про проведення перевірки його не було попереджено заздалегідь. Зазначав, що відповідачем не надано повної, розгорнутої відповіді на його скаргу щодо вжиття заходів з усунення причини несправності технічного обладнання та відсутності опалення у будинку, чим порушено його право на отримання відповіді на звернення та отримання якісних послуг. Зазначав, що такими неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 6 тис. грн, які просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська при розгляді скарги ОСОБА_1 від 17 листопада 2014 року у зв'язку з відсутністю відповіді на поставлені у скарзі питання.

Зобов'язано комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району м. Дніпропетровська розглянути скаргу ОСОБА_1 від 17 листопада 2014 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та вжити заходи щодо усунення пошкодження в системі опалення відповідно до вказаної скарги.

Стягнуто з комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Стягнуто з Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У поданій у червні 2016 року до Верховного Суду України заяві ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 10, 24 Конституції України, статей 6, 13, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини третьої статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», статей 7, 326 ЦПК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 надав ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до змісту статті 360-5 ЦПК України (у редакції до 15 грудня 2017 року) Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, або норми права у рішенні, про перегляд якого подана заява, були застосовані правильно.

За змістом статті 7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із касаційною скаргою) мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Згідно частини третьої статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Рішенням Конституційного Суду № 2-р/2018 від 28 лютого 2018 року Закон України «Про засади державної мовної політики» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Повертаючи ОСОБА_1 касаційну скаргу, суд касаційної інстанції виходив із того, що викладена російською мовою касаційна скарга не відповідає вимогам частини третьої статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», статті 7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із касаційною скаргою).

Відповідно до частини другої статті 328 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із касаційною скаргою) у разі, якщо касаційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала.

Згідно частини п'ятої статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із касаційною скаргою) повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Таким чином, ухвала суду касаційної інстанції про повернення касаційної скарги з підстав невідповідності її форми чи змісту вимогам закону, не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про перегляд) не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

На підставі пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про перегляд) заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року не підлягала прийняттю до провадження Верховного Суду України відповідно до вимог частини третьої статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про перегляд).

Враховуючи те, що провадження у справі за заявою ОСОБА_1 відкрито щодо ухвали суду касаційної інстанції, яка не перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановленої без порушення правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, вказане провадження необхідно закрити як помилково відкрите.

Керуючись пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А.О.Лесько

С.Ю.Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик