Справа № 308/9969/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 квітня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням договору розписки позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням договору розписки позики.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.02.2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено письмовий договір-розписку, згідно якого він передав відповідачу ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 141000,00 грн. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 зобовязався повернути борг до 30.04.2017 року, а в разі прострочення визначеного терміну повернення, взяв на себе зобовязання, крім розміру позиченої грошової суми, додатково сплатити 10% від отриманої суми.

Вказує, що відповідач в зазначений строк борг не повернув та на даний час уникає зустрічей та ігнорує телефонні дзвінки. Переговори з відповідачем щодо повернення грошових коштів ніякого результату не дали.

На підставі наведеного просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 141000,00 грн.; за прострочення повернення боргу, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 14100,00 грн., як 10% із суми позики, а також сплачений судовий збір.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, однак від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у якій також просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір-розписка, у відповідності до якого позичальник ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в присутності двох свідків, грошову суму в розмірі 141000,00 грн., яку зобовязався повернути до 30.04.2017 року.

У зв'язку з вище викладеним суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини - позики.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до договору-розписки від 23.02.2017 року позикодавець та позичальник домовилися, що у разі невиконання ОСОБА_2 в установлений строк своїх зобовязань, повинен буде сплатити позичальнику, також неустойку за прострочення повернення боргу в розмірі 10% від отриманої суми 141000,00 грн. позики, за весь період починаючи 30.04.2017 року.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, виникла заборгованість, яка складається з наступного: 141000,00 грн. - сума неповернутого боргу; 14100,00 грн. неустойка за прострочення боргу в розмірі 10% від суми позики.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України перебачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за невиконання договору-розписки від 23.02.2017 року в розмірі 141000,00 грн. та 10% неустойки від суми позики за прострочення боргу в розмірі 14100,00 грн. а також у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1551,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 525,526, 533, 610, 615, 611, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням договору розписки позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2) суму боргу за договором-розписки від 23.02.2016 року в розмірі 141000,00 (сто сорок одну тисячу гривень 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2) неустойку за прострочення повернення боргу в розмірі 10 % від суми позики в сумі 14100,00 (чотирнадцять тисяч сто гривень 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 1551,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст.284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4