Справа № 495/1780/17
З а о ч н е р і ш е н н я
19 квітня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Асланової Ф.А.,
за участю учасників справи:
від позивача особисто позивач ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу; про поділ спільного сумісного майна подружжя,
Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя, уточнивши свої позові вимоги 18.10.2017 року та відповідно до ч. 1 ст. 60, ч.1 ст. 69, ч.2 ст. 70, ч.3 ст. 69 ч.1 ст. 71 СК України просить суд: встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без шлюбу з осені 2006 року і до реєстрації шлюбу; здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя наступним чином: виділити ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, придбаний під час проживання з позивачем однією сімєю без шлюбу та визнати право приватної власності на вказане майно; виділити їй автомобіль НОМЕР_2, придбаний під час проживання з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та визнати право приватної власності на вказане майно; визнати за ОСОБА_2 майнові права на 1/2 частину новозбудованого і прийнятого в експлуатацію під час проживання з позивачем однією сімєю без шлюбу будинку №30, розташованого за адресою: смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (колишня ОСОБА_3) для подальшої державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за ОСОБА_1 майнові права на 1/2 частину новозбудованого і прийнятого в експлуатацію під час проживання з відповідачем однією сімєю без шлюбу будинку №30, розташованого за адресою: смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (колишня ОСОБА_3) для подальшої державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5950,11 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з осені 2006 року проживала з відповідачем однією сімєю як чоловік і жінка без шлюбу у квартирі батьків відповідача за адресою: АДРЕСА_1, м. Білгород-Дністровський, Одеської області.
Даний факт підтверджує відповідними актами.
15.11.2008 року сторони офіційно зареєстрували шлюбні відносини, проте рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 20.10.2016 року шлюб було розірвано.
Під час проживання однією сім`єю без шлюбу був збудований та введений в експлуатацію будинок № 30, розташований за адресою: смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (колишня ОСОБА_3).
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було визнано право власності на спірну будівлю за відповідачем, проте будівництво здійснювалось за кошти позивача і відповідача, а також з використання праці позивача на обєкті будівництва.

Державна реєстрація права власності на спірну будівлю до теперішнього часу не відбулась, тобто існують майнові права на новозбудоване майно.

Також, під час проживання однією сім`єю без шлюбу згідно кредитного договору № 0 від 26.05.2008 року був придбаний автомобіль НОМЕР_1, оформлений на ім`я відповідача.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору також виникло зобовязання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. І вже під час перебування у зареєстрованому шлюбі нею був придбаний автомобіль НОМЕР_2, оформлений на її ім`я.

Будь-які докази придбання спірного автомобіля за особисті кошти відповідача відсутні.

Виходячи із вищенаведеного, вона і звернулась до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач уточнені нею позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Ухвалою суду на місці від 19.04.2018 року в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, зі згоди представника позивача, про що свідчить клопотання представника позивача, вирішено перейти до заочного розгляду справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 15.11.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.10.2016 року було розірвано /л.с.13/.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 216805 /л.с.14/.

Після розірвання шлюбу відповідач матеріально допомагає по утриманню сина, перераховуючи кошти на рахунок позивача, що підтверджено відповідними квитанціями/ л.с.72-84/.

Позивач у своєму позові зазначає, що під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу був збудований та введений в експлуатацію будинок № 30, розташований за адресою: смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (колишня ОСОБА_3).

Також, згідно кредитного договору № 0 від 26.05.2008 року був придбаний автомобіль НОМЕР_1, оформлений на ім`я відповідача.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору також виникло зобовязання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

І вже під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачем був придбаний автомобіль НОМЕР_2, оформлений на ім'я позивача.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2017 року, клопотання позивачки про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено. Витребувано з КП «Білгород-Дністровське БТІ», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 27, інформацію про те, хто являється власником новозбудованого і введеного в експлуатацію будинку №30, по вул. Шаболатській (колишня ОСОБА_3) в смт. Сергіївка м. Білгород-Дністровського Одеської області. Витребувано з Територіального сервісного центру №5143 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 4, інформацію про те, хто являється власником автомобіля НОМЕР_3, 2007 року випуску. Зобовязано КП «Білгород-Дністровське БТІ», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 27, надати на адресу суду інформацію про те, хто являється власником новозбудованого і введеного в експлуатацію будинку №30, по вул. Шаболатській (колишня ОСОБА_3) в смт. Сергіївка м. Білгород-Дністровського Одеської області. Зобовязано Територіальний сервісний центр №5143 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 4, надати на адресу суду інформацію про те, хто являється власником автомобіля НОМЕР_3, 2007 року випуску / л.с. 50-51/.

Так, у відповідності до відповіді з КП «Білгород-Дністровське бюро технічне інвентаризації» № 1955 від 27.06.2017 року, станом на 31.12.2012 року власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (колишня ОСОБА_3), 30, був ОСОБА_2 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 року та рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2012 року. /л.с.64/.

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2008 року по справі № 2-6634/2008, задоволено позовну заяву ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_2 право власності на самовільно збудовану нежитлову будівлю літ. «А», площею 296,1 кв.м., яка в цілому складається з: літ. «А» - нежитлової будівлі, літ. «А1» - мансарди, літ. «Б» - навісу, яка розташована по вул. Сергія Лазо, 30, у смт. Сергіївка, м. Білгород-Дністровський Одеської області /л.с.85-86/

Згідно листа № 5143/1315 від 30.06.2017 року територіального сервісного центру № 5143 регіонального сервісного центру в Одеській області, згідно Єдиного державного реєстру МВС, транспортний засіб марки «SsangYong Actyon», д/н НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 /л.с.65/.

Згідно листа № 6143/422 від 11.03.2017 року територіального сервісного центру № 5143 регіонального сервісного центру в Одеській області, повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 зареєстровані наступні транспортні засоби: «Lexus RХ 300», д/н НОМЕР_5, кузов JTJHF10U700291670, 2002 року випуску /л.с.49/.

Позивач у своєму позові стверджує, що усе вищенаведене майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач надав до суду письмові заперечення, згідно яких стверджує, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Автомобіль SsangYong Actуоn н/з НОМЕР_4, 2007 р.в. було придбано ним до реєстрації шлюбу, та будинок, розташований за адресою: смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (ОСОБА_3) № 30 було побудовано та оформлено право власності за ним до шлюбу. Автомобіль «Lexus RХ 300», д/н НОМЕР_5, 2002 року випуску було придбано за час шлюбу, але за його особисті кошти. /л.с.67-71/.

В уточненій позовній заяві позивач просила встановити факт її проживання з відповідачем до реєстрації шлюбу, а саме з осені 2006 року і до реєстрації шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог надала до суду акт від 25.08.2017 року по факту проживання однією сімєю до реєстрації шлюбу, згідно якого мешканці будинку № 16, розташованого по вул. Гагаріна в смт. Сергіївка м. Білгород-Дністровський засвідчують, що ОСОБА_1 з осені 2006 року проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 в одному будинку, в квартирі його батьків № 22.

Батьки ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знайомили їх з ОСОБА_1 як дружиною їх сина, пояснюючи, що молоді до офіційної реєстрації шлюбу вирішили вступити у шлюбні відносини, вести спільний побут. Батьки ОСОБА_10 приїжджали у гості до доньки та зятя, як вони називали ОСОБА_2. В листопаді 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно зареєстрували шлюб та до його розірвання продовжували проживати за вищевказаною адресою.

Згідно акту від 25.08.2017 року по факту проживання однією сімєю до реєстрації шлюбу, друзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засвідчують, що ОСОБА_1 з осені 2006 року проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 у квартирі його батьків за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 після вступу у шлюбні відносини до реєстрації шлюбу стали будувати спільний бізнес, відкрили кафе «Молдавська кухня», побудували офісне двоповерхове приміщення за адресою: вул.Шаболатська, 30, купили гараж, взяли у кредит машину SsangYong Actyon. У листопаді 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно зареєстрували шлюб.

В судове засідання також були викликані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з осені 2006 року.

Згідно довідки, видної КП «ЖКГ смт. Сергіївка», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкала без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_3 у період з осені 2006 року.

У відповідності до ч.1 п.5 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно Інформаційного листа ВСУ від 01.01.2012 року «Судова практика з розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У відповідності до ч.2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Враховуючи докази надані позивачем та прийнявши до уваги показання свідків, суд вважає встановленим факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без шлюбу з осені 2006 року і до реєстрації шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч.1 ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Отже, вказана стаття встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя щодо майна, набутого за час шлюбу.

Крім того, для визнання речей, набутих під час шлюбу, об'єктами спільної сумісної власності подружжя не має значення, на ім'я кого з них оформлено це майно.

Як вбачається з матеріалів справи, за час спільного проживання позивача із відповідачем без реєстрації шлюбу був збудований та введений в експлуатацію будинок № 30, розташований за адресою: смт. Сергіївка, вул. Шаболатська (колишня ОСОБА_3).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було визнано право власності на спірну будівлю за відповідачем. Державна реєстрація права власності на спірну будівлю до теперішнього часу не відбулась, тобто існують майнові права на новозбудоване майно.

Згідно правового висновку ВСУ у справі № 6-22цс14, - стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Майнові права не є споживчою річчю та визнаються речовими правами.

У відповідності до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, оскільки державна реєстрація права власності на спірну будівлю не проводилась, то існують майнові права на новозбудоване майно.

Також, під час проживання однією сім`єю без шлюбу згідно кредитного договору № 0 від 26.05.2008 року був придбаний автомобіль НОМЕР_1, оформлений на ім`я відповідача. Вказаний факт встановлений у судовому засіданні та не заперечується сторонами.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі також був придбаний автомобіль НОМЕР_2, оформлений на ім'я позивача.

Відповідачем не надано суду жодного обґрунтованого та належного доказу, що вказаний автомобіль придбаний за його особисті кошти. До того ж, право власності на нього оформлене на позивача.

Таким чином вищевказане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Отже, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спірного майна.

У відповідності п 22 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, виходячи із приписів діючого законодавства, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги, оскільки у сенсі розуміння ч.1 ст.70 СК України частки майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя мають бути рівними.

Стосовно стягнення судових витрат , суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 3 пунктом 2 вказаної вище статті встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У відповідності до ч.1,2,3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню, тож стягнення судових витрат слід покласти на відповідача у розмірі 5630,11 грн. , за подачу первісного позову та 320 грн. за подачу уточненої позовної заяви.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу; про поділ спільного сумісного майна подружжя у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 56, 60, 70, 71 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 83, 133, 141, 263, 264, 265, 280 - 281 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу; про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 / дошлюбне прізвище Саламатіна/ ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з осені 2006 року і до реєстрації шлюбу, тобто до 15.11. 2008 року.

Поділити майно, що є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме:

Виділити ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_6, кузов JTJHF10U700291670, 2002 року випуску, що зареєстрований на імя ОСОБА_1.

Виділити ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_7, 2008 року випуску, зареєстрованого на імя ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль НОМЕР_8, кузов JTJHF10U700291670, 2002 року випуску.

Залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_7, 2008 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на 1/2 частину новозбудованої і прийнятої в експлуатацію нежитлової будівлі № 30, розташованої за адресою: смт. Сергіївка, м. Білгород Дністровського Одеської області по вул. Шаболатська /колишня вул. ОСОБА_3/.

Залишити за ОСОБА_2 майнові права на 1/2 частину новозбудованої і прийнятої в експлуатацію нежитловою будівлі № 30, розташованої за адресою: смт. Сергіївка, м. Білгород Дністровського Одеської області по вул. Шаболатська /колишня ОСОБА_3/.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КЕ 990519, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ 591879, ІПН: НОМЕР_9 понесені нею судові витрати у розмірі 5950, 11 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: