РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/1036/18

Провадження № 22-ц/4815/194/18

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2018 року (у складі судді Рижого О.А.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

17 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що відповідач не приймає участь у вихованні їх спільної дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, яка підлягатиме індексації відповідно до закону, але не менше 50 відтоків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2018 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 Єлизавети-Марії, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю у відповідача ОСОБА_5, передбаченого ст. 180 СК України, обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та можливістю сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн.

09 серпня 2018 року ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів на утримання доньки Єлизавети-Марії у розмірі 972 грн до повноліття.

Апеляційна скарга аргументована тим, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини, у розмірі 2500 грн, оскільки не має постійного місця роботи.

Судом не мотивовано розмір аліментів у 2500 грн.

Позивач ОСОБА_4 є більш забезпеченою ніж він, оскільки отримує заробітну плату у розмірі 4000 гр, а тому рішенням суду порушено рівність прав та обовязків батьків щодо утримання дітей.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ГЮ № 027813 від 09.02.2010 року (а.с. 6).

Сторони є батьками неповнолітньої Єлизавети-Марії, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ГЮ № 172729 від 19.02.2004 року (а.с. 7).

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, місцевий суд правильно визначив обставини справи, те що для забезпечення необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини необхідним є стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки Єлизавети-Марії, однак не правильно визначив їх розмір у 2500 грн.

Враховуючи матеріальне становище платника аліментів те, що відповідач не має регулярного доходу, апеляційний суд прийшов до висновку, що розмір аліментів необхідно зменшити до 1500 грн.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, не правильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_5, ухвалене ним рішення підлягає зміні, а розмір аліментів - зменшенню з 2500 грн до 1500 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати вимогам сімейного законодавства із врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2500 грн до 1500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

ОСОБА_7 ОСОБА_1

Судді: С.В. Боймиструк

ОСОБА_3