Справа № 288/325/16-ц
Провадження № 2/288/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Мітніцької О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення коштів за заподіяні збитки та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі Відповідач) про припинення порушень правил добросусідства шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення коштів за заподіяні збитки та моральної шкоди в якому вказує, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2010 року є власником земельної ділянки площею 0,5847 га, яка розташована в с.Парипси по вул.Шевченка,92 Попільнянського району Житомирської області.

Позивач вказує, що Відповідач, який являється її сусідом, протягом останніх років, не маючи правовстановлюючих документів на свою земельну ділянку, вдається до дій, спрямованих на поступове захоплення площі ділянки Позивача, шляхом самовільного переміщення межових знаків у її сторону. За результатами обмірів земельної ділянки площа захопленої Відповідачем землі склала 0,0323 га. На захопленій у Позивача ділянці землі, де Позивач займається городництвом, декілька років тому Відповідач посадив горіх та відгородив його металевою сіткою.

Також, Відповідачем заподіяно Позивачу матеріальну шкоду (викрадено у неї деревину верби, яка росте у кінці її городу, а дерево підлито шкідливими рідкими сумішами з метою його знищення). У квітні 2013 року Відповідач у відсутність Позивача вдома, без згоди проник на її присадибну ділянку і зрізав дві яблуні, чим наніс Позивачу матеріальних збитків та порушив її конституційні права. Відповідач постійно викидає межові знаки, встановлені земельною комісією, та потім встановлює їх на ділянці Позивача на свій розсуд, просуваючи їх щоразу до 0,2 - 0,3 м у її бік (на даний час в чергове самовільно встановив такі межі). Відповідач вдається до погроз щодо знищення трактора сина ОСОБА_5, коли він зорює мій город, інших дій, несумісних з правилами добросусідського проживання. З приводу поведінки Позивач неодноразово зверталася до Парипського сільського голови, проте після кожного такого звернення Відповідач стає ще агресивнішим.

01 жовтня 2015 року у відсутність Позивача вдома, без її згоди Відповідач проник на її присадибну ділянку і частково зрізав горіх, а саме, пошкодив дерево до ступеня неприпинення росту. На вказані неправомірні дії Позивач поскаржилася Парипському сільському голові та 02 жовтня 2015 року, прибувши на місце події і, оскільки Відповідач був відсутній дома, вона зателефонувала йому на мобільний телефон з проханням розяснити ситуацію. Позивач виразно чула, що Відповідач підтвердив, що це він зрізав горіх і заявив, що зріже ще й інший горіх, який росте на земельній ділянці Позивача (яблуні та горіхи були посаджені її покійним чоловіком, з дозволу попереднього власника до того, як ОСОБА_3 придбав сусідню земельну ділянку і розпочав будівництво будинку та господарських прибудов).

З метою попередження можливо інших протиправних дій Відповідача, притягнення його до відповідальності згідно з чинним законодавством за спричинене, Позивач 05 жовтня 2015 року, звернулася до Попільнянського райвідділу УМВСУ у Житомирській області та за результатами звернення, Позивачу надано відповідь, що у діях ОСОБА_3 відсутні ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення. Та він вказав, що Позивач постійно пише на Відповідача заяви, а Позивач повторно звернулася до райвідділу з проханням спростувати дане твердження ОСОБА_3В, як недостовірне.

Позивач зазначає, що понесена нею матеріальна шкода за пошкоджений горіх становить 2300 гривень. Крім того, своїми недобросусідськими діями Відповідач завдав їй значної моральної шкоди, через що вона стала частіше звертатися у медичні заклади для лікування та оцінює її в 1000 гривень.

На підставі вищевикладеного Позивач просить зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 безперешкодний доступ до користування її земельною ділянкою, площею 0,5847 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2010 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ -2245-04-17-007035, виданого 15 травня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 690, стягнути з ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 2300 гривень за частково пошкоджений горіх та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. 24 березня 2016 року Відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву, в якому вказав, що з вимогами Позивача не згоден, межа між їх земельними ділянками встановлена попередніми власниками та він її не порушував, дерево горіха він не зрізав, лише розчищав гілля, зазначає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та не підлягає задоволенню. /а.с.41/

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2010 року після смерті чоловіка - ОСОБА_6, належить земельна ділянка площею 0.5847 га, яка розташована в с.Парипси Попільнянського району, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ 270935 від 15 травня 2003 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 березня 2010 року. /а.с.19, 20/

ОСОБА_7 повідомлення Парипської сільської ради № 220 від 05 жовтня 2015 року, межі земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,92, встановлені згідно Державного акту старого зразка, при виготовленні технічної документації та кадастрового номера ділянки, було повідомлено сусіду ОСОБА_3 про межові знаки ділянки ОСОБА_1, попереджене про наслідки проникнення на земельну ділянку гілок і коренів дерев. З боку ОСОБА_1 було зрізано гілки, що проникали на її територію з території ОСОБА_3, той в свою чергу зрізав більшу половину горіха на території ОСОБА_1, про що надійшла скарга 02 жовтня 2015 року. /а.с.8/

Відповідно до листа від 30 листопада 2015 року, ОСОБА_1 звернулась до Парипського сільського голови з приводу того, що її сусід - ОСОБА_3 вийняв металічний прут, який було встановлено для розмежування їх земельних ділянок та просила вжити заходів з відновлення законної межі між їх ділянками та вказати сусіду на неприпустимість користування чужою земельною ділянкою, дотримуватись правил добросусідства, не закопувати стовпчики на її земельній ділянці та не огороджувати її, не проникати на земельну ділянку у незаконний спосіб з метою зрізування плодових та декоративних дерев, не красти їх, тощо. /а.с.9/

ОСОБА_7 повідомлення Парипської сільської ради № 313/02-20 від 15 грудня 2015 року, сільським головою с.Парипси було проведено розмову, щодо використання межових знаків між земельними ділянками по вул.Шевченка,90 та вул.Шевченка,92 в с.Парипси з ОСОБА_3 та він поясним, що вийняв металічний прут з метою обробітку земельної ділянки (збору кукурудзи). /а.с.10/

Як вбачається з повідомлення державної інспекції сільського господарства в Житомирській області № 01/1739 від 28 грудня 2015 року, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0.5847 га по вул.Шевченка,92 в с.Парипси Попільнянського району Житомирської області, при обстеженні вказаної ділянки встановлено, що суміжним землекористувачем ОСОБА_3 (вул.Шевченка,90 с.Парипси Попільнянського району) самовільно зайнято частину належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.03432 га, про що складено акт обстеження земельної ділянки. /а.с.11/

ОСОБА_7 повідомлення № 01/205 від 01 березня 2016 року, державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області повідомлено ОСОБА_1, що в листі інспекції за № 01/1739 від 28 грудня 2015 року допущено технічну помилку, а саме: площа самовільно зайняття земельної ділянки вказана - 0.03432 га, однак згідно акту обстеження земельної ділянки від 10 грудня 2015 року № 124/20, площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0.0323 га. /а.с.12/

Відповідно до ОСОБА_7 обстеження земельної ділянки від 10 грудня 2015 року № 124/20, виданого державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області, при обстеженні земельної ділянки в с.Парипси по вул.Шевченка,92 Попільнянського району Житомирської області, яка відповідно до Державного акту та Свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_1 встановлено, що фактичні межі вказаної земельної ділянки не відповідають площі, зазначеній в державному акті, а саме відстань: від межового знаку (поворотної точки) А до Б, згідно Державного акту - 27.4 м, а фактично використовується - 27.1 м; від межового знаку Г до В, згідно Державного акту 26.91 м, а фактично використовується 24.4 м, самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0 0.0323 га зі слів землекористувача, здійснює сусід ОСОБА_3 /а.с.13-14/

Відповідно до заяви від 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 звернулась до Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області з приводу вжити заходів відносно ОСОБА_3, а саме зобовязати його вийняти металеві прути з городу ОСОБА_1, відновити встановлену межу, та убезпечити її від протиправних дій вказаного сусіда. /а.с.15/

ОСОБА_7 висновку про результати розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 18 жовтня 2015 року встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно тривають неприязні відносини з приводу розподілу їх земельної межі, встановити свідків та очевидців вказаних подій не представилось можливим, перевірку по зверненню закінчено, про що повідомлено заявнику. /а.с.16/

22 грудня 2015 року, ОСОБА_1 звернулась до т.в.о. начальника Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області з заявою в якій вказала, що коли вона 02 жовтня звернулась до сільського голови ОСОБА_8 зі скаргою на дії ОСОБА_3, сільський голова у телефонному режимі запитала ОСОБА_3, навіщо він зрізав горіх, він заявив, що зріже ще й інший та в даному випадку, ОСОБА_1 не може чекати, поки він виріже весь її сад і візьметься за руйнування господарських споруд на її присадибній ділянці. Крім того, зазначила, що просила спростувати твердження ОСОБА_3 про те, що вона постійно пише на ОСОБА_3 заяви до міліції та просила розяснити висновок. /а.с.17/

ОСОБА_7 повідомлення № 714 від 23 грудня 2015 року, в Попільнянському ВП від імені ОСОБА_1 зареєстрована одна заява ЄО № 1589 від 05 жовтня 2015 року по факту вчинення неправомірних дій сусіда ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.18/

Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області вих. № К-64/0-33/19-15 від 20 листопада 2015 року, ОСОБА_1 повідомлено, що вона звернулася 19 липня 2015 року до підрядної організації з замовленням на проведення комплексу землевпорядних робіт, проте суміжний землекористувач - ОСОБА_3 звернувся до відділу з заявою, щодо узгодження меж земельної ділянки, так як виникло спірне питання, а саме місцезнаходження межі земельної ділянки, в звязку з чим необхідно здійснити встановлення меж земельної ділянки. /а.с.21-22/

Як вбачається з акту комісії по розгляду земельного спору від 22 січня 2016 року, в результаті обстеження земельних ділянок суміжних землекористувачів за адресою: с.Парипси вул.Шевченка № 92 та № 90 та встановлено наступне: проміри вказані в державному акті на право приватної власності на землю серії ЖТ 270935, виданого на імя ОСОБА_6, спадкоємцем якого є ОСОБА_1, не відповідають дійсним, які є в натурі, в державному акті вказана площа земельної ділянки 0.5847 га, а згідно матеріалів аерофотозйомки 1959 року, за даною земельною ділянкою рахувалася площа - 0.56 га, у сусіднього землекористувача - ОСОБА_3, відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку по вул.Шевченка,90, згідно матеріалів аерофотозйомки 1959 року, за даною земельною ділянкою рахувалася площа - 0.55 га. На земельній ділянці для обслуговування жилого будинку ОСОБА_1, з обома суміжними землекористувачами встановлена стаціонарна огорожа, тому встановити факт порушення межі зі сторони ОСОБА_3 неможливо. Стосовно межі по ділянці для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 не дійшла згоди з суміжним землекористувачем ОСОБА_3, оскільки вирішення спору неможливо, рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду. /а.с.23/

Відповідно до протоколу виїзного засідання комісії з розгляду земельних спорів при виконкомі Парипської сільської ради № 2 від 27 липня 2011 року, розглянуто спір з приводу самовільно зрізаного фруктового дерева на земельній ділянці ОСОБА_3 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,90, а ОСОБА_3 27 липня 2011 року в своїй заяві вказав, що на його земельній ділянці ОСОБА_9, сином сусідки ОСОБА_1 самовільно зрізано під корінь фруктове дерево вишню, яке розташоване на відстані 1 метр від межі, комісією встановлено факт вказаного порушення, а саме: самовільно зрізане дерево на земельній ділянці ОСОБА_3, рекомендовано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дотримуватись правил добросусідства. /а.с.34/

Відповідно до архівного витягу з рішення чотирнадцятої сесії ХХІ скликання Парипської сільської ради народних депутатів «Про передачу у власність громадян земельних ділянок» від 30 грудня 1993 року, передано у приватну власність, постійне та тимчасове користування безкоштовно земельну ділянку, що була раніше надана громадянам у межах населеного пункту в розмірах, згідно додатку ОСОБА_10 (так у документі) у власність - 0.65 га. /а.с.35, 81/

ОСОБА_7 рішення Парипської сільської ради 53 сесії VІ скликання від 13 жовтня 2015 року, розмежовано земельну ділянку ОСОБА_3, загальною площею 0.65 га, яка знаходиться за адресою с.Парипси вул.Шевченка,90 Попільнянського району Житомирської області, відповідно до цільового призначення, у тому числі:т для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору 0.2500 га; - для ведення особистого селянського господарства 0.4000 га та рекомендовано ОСОБА_3 замовити в землевпорядній організації виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). /а.с.36, 82/

Відповідно до листа від 23 березня 2016 року до Парипського сільського голови, ОСОБА_1 просить в звязку з її відсутністю вдома, вважати результати роботи комісії від 22 березня 2016 року на належній їй земельній ділянці недійсними, не заперечує щодо проведення повторного обстеження за заявою ОСОБА_3 за її участі, при цьому під час роботи комісії скласти акт, в якому вказати відомості щодо розмірів гілля горіха, посадженого ОСОБА_3, що нависає над її земельною ділянкою, відповідно до наявної на даний час межі та визначити термін, до якого він має це гілля зрізати. Крім того, просить визначити чи правомірно ОСОБА_3 побудував хлів та встановити термін і зобовязати його вийняти металічні ломи, які він позабивав на її земельній ділянці. /а.с.42/

Відповідно до листа від 11 січня 2016 року до голови Попільнянської районної ради, ОСОБА_1 просить вирішити питання щодо надання кадастрового номеру належній їй земельній ділянці та вказує, що протягом останніх трьох років ОСОБА_3 незаконно проникає на її присадибну ділянку і вирізає належні їй яблуні та горіхи, викидає встановлені земельною комісією межові знаки і самовільно встановлює власні. /а.с.43-44/

ОСОБА_7 обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,92 від 23 жовтня 2015 року, згідно якого комісія в складі сільського голови, спеціаліста, виконавця робіт та власників суміжних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановили, що обміри земельної ділянки не відповідають Державному акту, виданому на імя ОСОБА_6 Після попереднього огляду земельної ділянки ОСОБА_3 було зрізано половину горіха ОСОБА_1, оскільки гілля нависало над його земельною ділянкою, чим було нанесено збитки ОСОБА_1, встановлено,що горіх росте на земельній ділянці ОСОБА_1, рекомендовано сторонам звернутись для вирішення земельного спору до суду. З зазначеним актом ОСОБА_3 не погодився та не підписав. /а.с.67/

Крім того, до суду додано ОСОБА_7 обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,92 від 23 жовтня 2015 року, згідно якого комісія в складі сільського голови, спеціаліста, виконавця робіт та власників суміжних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановили, що обміри земельної ділянки не відповідають Державному акту, виданому на імя ОСОБА_6 При весняно польових роботах ОСОБА_1 (з її слів) виявила, що ОСОБА_3 переставив металеві прути, зменшивши розміри земельної ділянки, що ним заперечувалося. Попереднім оглядом земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розяснено статтю 105 ЗК України, так як дерева ростуть наближено до парканів. ОСОБА_1 зрізала гілля, яка нависало над її земельною ділянкою по висоті огорожі від ОСОБА_3, після чого ОСОБА_3 зрізав половину горіха ОСОБА_1К, гілля якого нависли над його земельною ділянкою (як він пояснює на висоті 7 метрів в його бік), чим було нанесено збитки ОСОБА_1 та рекомендовано сторонам для вирішення земельного спору звернутись до суду, акт підписано всіма членами комісії. /а.с.68/

Відповідно до листа від 30 листопада 2015 року до Парипського сільського голови, ОСОБА_1 просить вжити заходів з відновлення законної межі між її та ОСОБА_3 земельними ділянками, згідно з наявним у неї Державним актом на право власності на земельну ділянку, вказати сусіду на неприпустимість користування чужою землею, дотримання правил добросусідства, не закопувати стовпчики на її земельній ділянці та не огороджувати її , не проникати на чужу земельну ділянку у незаконний спосіб з метою зрізування плодових та декоративних дерев, не красти їх тощо. /а.с.76/

ОСОБА_7 повідомлення Парипської сільської ради № 313/02-20 від 15 грудня 2015 року, ОСОБА_1 розяснено, що з ОСОБА_3, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 була проведена розмова щодо використання межових знаків між земельними ділянками вул.Шевченка,90 та вул.Шевченка,92. ОСОБА_3 пояснив, що він виймав металічний прут, так як обробляв земельну ділянку (збирав кукурудзу). /а.с.77/

Відповідно до листа від 22 грудня 2015 року до Парипського сільського голови, ОСОБА_1 просить вказати: - який з двох актів від 23 жовтня 2015 року є достовірніший; - чи входило у компетенцію комісіє робити висновок, який є недостовірним про те що, ОСОБА_3 зрізав гілля її горіха, яке нависло на 7 метрів у бік його присадибної ділянки; - чи несе комісія відповідальність, яка зробила висновок зі слів ОСОБА_3, що зрізані ним дві гілки її горіха були на висоті 7 метрів у бік його присадибної ділянки; - чому комісією взято до уваги слова ОСОБА_3 про те, що зрізане ним гілля горіха було на висоті 7 метрів у бік його присадибної ділянки і не взяті до уваги її слова, що гілля горіха повністю знаходилося на її присадибній ділянці; - чи здійснювала комісія заміри зрізаних ОСОБА_3 двох гіляк горіха, якщо про це вказано в акті; - як пояснити, чому після зрізання гілля, воно опинилося на її території, при цьому не пошкодивши огорожу та хлів. /а.с.69-70/

ОСОБА_7 повідомлення Парипської сільської ради № 327/02-20 від 28 грудня 2015 року, ОСОБА_1 розяснено, що їй надано рекомендації комісії про звернення до суду для вирішення земельного спору та встановлення межі земельної ділянки між нею і сусідом ОСОБА_3 для того, щоб встановити розміщення дерев (горіха) та проникнення гілля на суміжні земельні ділянки та рекомендовано звернутись до суду щодо відшкодування збитків, так як органи місцевого самоврядування не вирішують питання відшкодування збитків. /а.с.71/

Відповідно до листа від 04 березня 2016 року до Парипського сільського голови, ОСОБА_1 вказує, що сільським головою та членами комісії повинна бути спростована інформація, яка міститься в двох актах від 23 жовтня 2015 року, оскільки акти підписано зі слів ОСОБА_3, в протилежному разі вона буде змушена подати на сільського голову та членів комісії до суду за нанесення їй моральної та матеріальної шкоди. /а.с.72/

Відповідно до листа від 04 березня 2016 року до начальника відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області, ОСОБА_1 просить надати відомості, необхідні їй для звернення до суду, оскільки суміжний з її земельною ділянкою землекористувач ОСОБА_3 звернувся до відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області з заявою щодо узгодження меж земельної ділянки, так як виникло спірне питання. /а.с.73-75/

ОСОБА_7 акту обстеження земельної ділянки від 04 квітня 2016 року № 112/02-20, комісією в складі сільського голови та членів виконкому на підставі заяви від 21 березня 2016 року обстежили земельну ділянку ОСОБА_3 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,90 та встановлено, що ОСОБА_9 дійсно пошкодив огорожу і обіцяв її відновити, але після того, як постановою суду буде встановлено межі земельних ділянок за адресою вул.Шевченка,90 та вул.Шевченка,92. /а.с.84, 150/

ОСОБА_7 акту обстеження земельної ділянки від 04 квітня 2016 року № 111/02-20, комісією в складі сільського голови та членів виконкому, розглянуто заяву від 21 березня 2016 року № 40 та обстежено земельну ділянку за адресою с.Парипси вул.Шевченка,90 ОСОБА_3 та встановлено, що від існуючої межі (а це паркан, що належить ОСОБА_1) на відстані менше 1 метру росте горіх, крона 7 метрів в один бік та коріння якого шкодять будівлі хліва ОСОБА_3, споруда якого розташована на відстані понад 1.3 метра від існуючої межі. /а.с.85/

Відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 30 травня 2016 року № 01/470, повідомлено ОСОБА_3, що з метою зясування обставин, викладених ним у зверненні необхідно забезпечити повне відновлення меж та відновлення межових знаків на вказаних земельних ділянках. /а.с.101/

ОСОБА_7 акту обстеження земельної ділянки від 12 квітня 2016 року, комісія в присутності власника домогосподарства по вул.Шевченка,92 в с.Парипси, провели обстеження домоволодіння ОСОБА_1 та встановлено, що біля існуючої межі (паркан, що належить ОСОБА_1К.) на земельній ділянці, що знаходиться в користування ОСОБА_1, росте дерево горіх, на відстані менше 50 см, стовбур даного горіха не пошкоджено, але на стовбурі дерева, на висоті паркана, зі сторони земельної ділянки ОСОБА_3 зрізана гілка. Встановити, чи звисала гілка над земельною ділянкою ОСОБА_3 та чи затінювала вона частину його земельної ділянки комісія не змогла, так як не володіє спеціальними знаннями в даній галузі. В акті обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 від 23 жовтня 2015 року було вказано, що голова домоволодіння ОСОБА_3 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,90 заперечує звинувачення, що він зменшив розмір земельної ділянки, переставивши металеві прути та обіцяє зрізати гілля горіха, що нависає на земельну ділянку ОСОБА_1, після того, як вони зріжуть свого горіха. /а.с.102/

Відповідно до листа від 12 травня 2016 року до Парипського сільського голови, ОСОБА_1 звернулась до сільського голови та членів комісії, які склали акт обстеження земельної ділянки від 12 квітня 2016 року, з рядом запитань, які стосуються проведення вищевказаного обстеження. /а.с.105/

ОСОБА_7 прийому передачі межових знаків на зберігання без зазначення дати його видачі, представник Попільнянського ДПЖРФ «ЦДЗК» ОСОБА_11 та землекористувач - ОСОБА_1 склали акт про те, що межі земельної ділянки, яка знаходиться в с.Парипси по вул.Шевченка,92, загальною площею 0.5847 га, з них 0.2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0.3347 га для ведення особистого селянського господарства, закріплені в натурі (на місцевості) деревяними трубами діаметром 3-7 см, висотою 80-100 см, у кількості 14 шт. /а.с.115/

Як вбачається з клопотання від 20 вересня 2016 року, ОСОБА_3 просить суд доручити Парипській сільській раді вирішити спір між ним та ОСОБА_1, розмежувати земельні ділянки ОСОБА_1 та його земельної ділянки і встановити межові знаки. /а.с.125/

Відповідно до листа, направленого сільським головою Парипської сільської ради за вих. № 243/02-20 від 18 жовтня 2016 року, повідомлено, що вирішити спір (розмежувати земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і встановити межові знаки) Парипська сільська рада не може, ці види робіт виконуються при допомозі землевпорядної організації, яка має відповідну ліцензію, на даний час не закладено кошти в сільському бюджеті на виконання таких робіт. /а.с.136/

ОСОБА_7 звернення ОСОБА_1 до начальника Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 06 лютого 2016 року, вона просить надати відповідне доручення щодо зясування обставин, чому Парипський сільський голова перешкоджає обєктивної справи за її позовом у суді. /а.с.151-152/

ОСОБА_7 повідомлення Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП у Житомирській області за вих. № 7308 від 20 грудня 2016 року, направленого ОСОБА_1, за результатами розгляду її звернення встановлено, що в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відсутні ознаки кримінального правопорушення, в даному випадку містяться цивільно правові відносини, які вирішуються в судовому порядку. /а.с.153/

Відповідно до копії заяви до відділу Держгеокадастру від 16 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 просить не реєструвати земельну ділянку сусіда ОСОБА_1 до узгодження меж суміжного користування так як на даний час ним замовлено технічну документацію із землеустрою для отримання правовстановлюючого документа на присадибну ділянку. /а.с.154/

Як вбачається з ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року, залишено без змін постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, якою відмовлено в задоволення позову ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії. /а.с.155-157/

ОСОБА_7 звернення до Голови Житомирської обласної державної адміністрації 12 грудня 2017 року, ОСОБА_1 просила надати геодезичний прилад Попільнянській селищній раді з метою реєстрації її земельної ділянки. /а.с.220-222/

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за вих. № К-28/0-1/8/6-18 від 18 січня 2018 року, повідомлено ОСОБА_1 про те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЖТ 1245-04-17-007035 на земельну ділянку площею 0.5847 га, яка розташована в с.Парипси по вул.Шевченка,92 на імя ОСОБА_1 на реєстрацію до відділу не надходила, щодо надання геодезичного приладу селищній раді зазначено, що надання вказаного приладу до повноважень Головного управління не входить. /а.с.223-224/

Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру за вих. № 6784/0-0.21-6/6-17 від 03 січня 2017 року, повідомлено ОСОБА_9 та ОСОБА_1 для здійснення державної реєстрації земельної ділянки площею 0.5847 га, яка розташована в с.Парипси по вул.Шевченка,92 необхідно звернутись із відповідною заявою та документами до центру надання адміністративних послуг при Попільнянській районній державній адміністрації. /а.с.226-227/

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України та Земельним Кодексом України.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

ОСОБА_7 зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

ОСОБА_7 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач в позовній заяві просить зобовязати Відповідача надати їй безперешкодний доступ до користування її земельною ділянкою, стягнути з Відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 2300 гривень за частково пошкоджений, до ступеня неприпинення росту горіх та стягнути з Відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

ОСОБА_7 з положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності врегульовано Главою 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої третьої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 321, 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

ОСОБА_7 з частиною другою статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Пунктом 33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року (справа № 6-658 цс 15) та в силу вимог частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, якою визначено, що відповідно до частини другої статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 90 ЗК України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

ОСОБА_7 з частиною першою статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок, зокрема, зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Позивачем зазначено, що Відповідач перешкоджає доступу до користування її земельною ділянкою та вдається до дій, спрямованих на поступове захоплення площі її земельної ділянки, на підтвердження чого посилається на ОСОБА_7 обстеження земельної ділянки від 10 грудня 2015 року № 124/20, виданий державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області /а.с.13-14/, проте даним актом встановлено невідповідність фактичної межі вказаної земельної ділянки, площі, вказаній в державному акті та зазначено, що факт самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_3 (Відповідачем) визначено зі слів ОСОБА_1 (Позивача), інших підтверджень того, що Відповідач вчиняв вказані дії, актом не встановлено.

Доданий Висновок про результати звернення ОСОБА_1 від 18 жовтня 2015 року, також не підтверджує факт самовільного зайняття Відповідачем земельної ділянки Позивача.

Інші дослідженні в судовому засіданні докази не містять підтверджень наявність порушення прав Позивача діями Відповідача, оскільки межі земельних ділянок між сторонами не погоджено, а доводи, викладені в наданих сторонами доказах не вказують на існування факту самовільного зайняття Відповідачем земельної ділянки Позивача.

Щодо заявленої Позивачем позовної вимоги про стягнення з Відповідача заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 2300 гривень за частково пошкоджений, до ступеня неприпинення росту горіх, суд зазначає наступне.

Зміст добросусідства, відповідно до частини першої статті 103 ЗК України, полягає у тому, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частинами першою третьою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а обов'язок доведення наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою покладено законом саме на позивача.

Статтею 105 ЗК України визначено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Відповідно до наданих доказів, а саме ОСОБА_7 обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою с.Парипси вул.Шевченка,92 від 23 жовтня 2015 року /а.с.68/ з яким погодилась ОСОБА_1 та його підписано суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, землекористувачам розяснено положення статті 105 Земельного кодексу України та ОСОБА_1 зрізала гілля, яке нависло над її земельною ділянкою по висоті огорожі від ОСОБА_3, після чого ОСОБА_3 було зрізано половину горіха ОСОБА_1, гілля якого нависало над його земельною ділянкою (як він пояснює на висоті 7 метрів), чим нанесено збитки ОСОБА_1 Разом з тим, комісією не встановлено розмір збитків, якими саме діями Відповідача завдано збитки Позивачеві (зрізанням гілля або наслідками зрізання гілля та завданими цим пошкодженнями).

Вищенаведене вказує на те, що підтвердження наявності вини Відповідача в завданні шкоди Позивачу під час розгляду справи не встановлено, з огляду на відсутність фактично визначеної заподіяної шкоди Позивачу та відсутність доказів, які вказують на протиправності дій Відповідача, оскільки після розяснення сторонам статті 105 ЗК України, ними обопільно було проведено дії, щодо реалізації вказаного положення Закону, що вказує на відсутність вини Відповідача в завданні шкоди. В свою чергу, Позивачем не доведено наявність шкоди, яку завдано протиправною поведінкою Відповідача та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, з огляду на вищевказані обставини. Крім того, Позивачем не надано підтвердження проведення 11 січня 2016 року у присутності депутата сільської ради, заміру окружності стовбура дерева, з метою визначення його діаметру, на підставі чого, Позивачем вирахувано нанесену шкоду в розмірі 2300 гривень, а тому зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Стосовно вимог про стягнення на користь Позивача моральної шкоди в сумі 1000 гривень, оскільки недобросусідські дії Відповідача завдали їй значної моральної шкоди, в звязку з чим вона стала частіше звертатись у медичні заклади для лікування, суд зазначає наступне.

ОСОБА_7 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_7 розяснень, які містяться в пункті третьому постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова № 4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною другою пункту пятого вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підставах цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші підстави, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини третьої пункту девятого Постанови, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви.

Позивачем на обґрунтування завданої йому моральної шкоди, не додано до матеріалів справи підтверджень спричинення йому діями Відповідача моральної шкоди, зокрема збільшення кількості звернень у медичні заклади для лікування, саме після недобросусідських дій Відповідача.

Таким чином, наведені Позивачем обставини не є підставою для стягнення з Відповідача моральної шкоди, оскільки, як це зазначалось вище, необхідно три складові - наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень чи реальної небезпеки порушень з боку Відповідача, права власності чи законного володіння Позивача, створюють для Позивача перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном та підлягають захисту та відновленню в порядку встановленому законом, а також наявність спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Не підлягають до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Постановою № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; Постановою № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року; Постановою № 6 Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»; Постановою № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року; статтями 90, 91, 105, 152, 158 ЗК України; статтями 15, 16, 22, 23, 317, 319, 321, 391, 1166, 1167 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення коштів за заподіяні збитки та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_12