Справа № 2-1799/11 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1221/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 23.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Суханової Є.М.,

секретар: Шуляк Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року у справі за заявою заступника Обухівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

06 жовтня 2017 року до Обухівського районного суду надійшла заява заступника Обухівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮу Київській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме - на земельну ділянку площею 0,081 га. за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка СТ «Мрія» та житловий будинок № 30 в СТ «Мрія» м. Українка Обухівського району Київської області з метою виконання рішення суду.

Заява обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №148/2 з виконання виконавчого листа № 2-1/15 від 20 липня 2015 року, виданого Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості на загальну суму 995061 грн. Під час виконання виконавчих дій встановлено, що боржник є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5, а саме - земельної ділянки площею 0,081 га. та житлового будинку № 30 в СТ «Мрія» м. Українка Обухівського району Київської області.

Право власності за боржником ОСОБА_2 на вказане майно належним чином не зареєстроване, боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, що призводить до порушення прав стягувача, а тому з врахуванням ст. 377 ЦПК України, державний виконавець просить суд звернути стягнення на вказане ним нерухоме майно.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року заяву задоволено.

Звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,081 га за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, СТ «Мрія» та на житловий будинок №30 в СТ «Мрія», м. Українка, Обухівський р-н, Київська обл.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 995 061 грн. різниці вартості спільного майна подружжя, невиплачену померлим 22 квітня 2011 року ОСОБА_5 ОСОБА_6, згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2009 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2009 року.

20 липня 2015 року Обухівським районним судом виданий виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження.

Під час розгляду вказаної цивільної справи судом було встановлено, що до складу спадкового майна, після смерті ОСОБА_5 входять житловий будинок № 30 в СТ «Мрія» м. Українка Обухівського району Київської області, земельні ділянки площею 0,065 га та 0,044 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в СТ «Мрія» (т. 4, а.с. 71).

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що право власності боржник ОСОБА_2 на вказане майно не реєструвала в установленому законом порядку, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( ч. 1 ст. 18).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Як передбачено частиною 6 статі 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно вимог ч.4 ст. 334 ЦК України, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали), питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви заступника Обухівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку суд першої інстанції посилався на наявність для цього всіх правових підстав, оскільки боржником у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволені та державним виконавцем проведені всі можливі заходи по виконавчому провадженню, однак вони не призвели до задоволення вимог стягувача, що заподіює суттєву шкоду його охоронюваним правам та інтересам.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та ст.. 440 ЦК України, державний або приватний виконавець має право звернутися до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

При цьому, державний виконавець як на доказ володіння боржником будинком та земельною ділянкою посилається на документи, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_5, його заповіт, складений на користь ОСОБА_2 та на акт державного виконавця.

Потрібно звернути увагу на те, що окрім надання відповідних документів виконавцю обовязково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Як вбачається із рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2015 року, що до складу спадкового майна, після смерті ОСОБА_5 входять житловий будинок № 30 в СТ «Мрія» м. Українка Обухівського району Київської області, земельні ділянки площею 0,065 га та 0,044 га з цільовим призначенням для ведення садівництва в СТ «Мрія», легковий автомобіль «Ленд Крузер» 2007 року випуску, д.н.з АА5025ЕВ, частки у статутних капіталах ТОВ «ТРИЕС і К» та ТОВ «Лімар».

Державний виконавець у своїй заяві просить звернути стягнення саме на житловий будинок №30 в СТ «Мрія» м. Українка Обухівського району Київської області та на земельну ділянку площею 0,081 га.

Звертаючи стягнення на житловий будинок №30 в СТ «Мрія» м. Українка Обухівського району Київської області та на земельну ділянку площею 0,081 га суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджуються наявність у володінні боржника земельної ділянки такого розміру.

Отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу посилався на твердження заяви державного виконавця як на встановлені факти та, не дослідивши всі наявні у матеріалах справи докази дійшов передчасного висновку про наявність законних підстав для задоволення такої заяви.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в порядку ст. 376 ЦПК України , колегія суддів доходить висновку, що ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви заступника Обухівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,376, 381 - 384 ЦПК України , колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 листопада 2017 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні заяви заступника Обухівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 26 квітня 2018 року

Головуючий М.В. Мережко

Судді Ю.О. Матвієнко

ОСОБА_7