Справа № 308/4390/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. 13.05.2002 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_3, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області актовий запис № 194. Від шлюбу народилося троє синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2017 року у справі № 308/8992/17 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишено їх проживати разом з батьком ОСОБА_5. Діти перебувають на повному матеріальному утриманню виключно батька. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторонами придбано наступне майно: садовий будинок загальною площею 122,2 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0532 га, що знаходиться на території Оноківської сільської ради, садове товариство «Зірниця», урочище «Доманинська реформа», б/н, Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується: копією договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за №1824, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15684017 від 23.08.2007 року. Позивач ОСОБА_5 для придбання спірного майна, відчужив власну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Ракоці, 10/20. У відповідача у особистій приватній власності є квартира, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 18/47, а у позивача відсутнє будь-яке інше майно. Враховуючи вищенаведене, з врахуванням інтересів неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, які залишені на проживання з позивачем та перебувають на його повному матеріальному утриманні, просить суд задовольнити даний позов та відступити від засади рівності часток подружжя, виділивши: позивачу у власність: 4/5 частини садового будинку, загальною площею 122,2 кв.м. та відповідно 4/5 частини земельної ділянки площею 0,0532 га, на якій він розташований; відповідачу у власність: 1/5 частини садового будинку, загальною площею 122,2 кв.м. та відповідно 1/5 частини земельної ділянки площею 0,0532 га, на якій він розташований.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідачки та відповідачка в судовому засіданні проти позову та викладених обставин позивача заперечили, про що надали суду письмові заперечення. Пояснила, що особисті кошти позивача, вкладені від продажу належної йому квартири в придбання спірного майна були незначними. Окрім того, родина відповідачки теж надавала кошти на придбання садового будинку та земельної ділянки. А тому, просила суд не відступати від рівності часток при поділі спірного майна подружжя.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.05.2002 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_3, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області актовий запис № 194.

Від шлюбу народилося троє синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2017 року у справі № 308/8992/17 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишено їх проживати разом з батьком ОСОБА_5. Діти перебувають на повному матеріальному утриманню виключно батька.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям придбано наступне майно: садовий будинок загальною площею 122,2 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0532 га, що знаходиться на території Оноківської сільської ради, садове товариство «Зірниця», урочище «Доманинська реформа», б/н, Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується: копією договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за №1824, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15684017 від 23.08.2007 року.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів,

які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього

господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Судом встановлено, що за час проживання дітей з ОСОБА_5, позивач не звертався до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання спільних дітей.

Однак, судом встановлено, що відповідачка не приймає участі в матеріальному забезпеченні дітей.

Твердження позивача про те, що ним в придбання спільного майна подружжя були вкладені особисті кошти від продажу квартири суд не приймає до уваги, оскільки такі не підтвердженні жодним доказом, так як і твердження відповідачки про внесення частини коштів її матірю.

Окрім того, судом встановлено, що відповідачка не мала самостійного заробітку протягом девяти років, оскільки перебувала у декретній відпустці по догляду за дітьми та займала веденням домашнього господарства.

Даний факт був підтверджений показами відповідачки, наданими у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що істотними обставинами, які слугують підставою для відступлення суду від презумпції рівності часток подружжя при вирішенні спору по поділ спільного майна подружжя є факт проживання трьох дітей із ОСОБА_5 та їх повне перебування на його утриманні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_11 є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати право власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на 4/5 частину садового будинку, загальною площею 122,2 кв.м. та на 4/5 частини земельної ділянки площею 0,0532 га з кадастровим номером :03:005:0114, що знаходиться на території Оноківської сільської ради, садове товариство «Зірниця», урочище «Доманинська реформа», б/н, Ужгородського району, Закарпатської області.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати право власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на 1/5 частину садового будинку, загальною площею 122,2 кв.м. та на 1/5 частини земельної ділянки площею 0,0532 га з кадастровим номером :03:005:0114, що знаходиться на території Оноківської сільської ради, садове товариство «Зірниця», урочище «Доманинська реформа», б/н, Ужгородського району, Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_12