Справа № 453/215/18
№ провадження 2/453/247/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 квітня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

її представника адвоката ОСОБА_3,

та відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 23.02.2018 року звернулася у суд із позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якому просить визнати за нею право власності у цілому на житловий загальною площею 250,6 кв. м., житловою площею 74,2 кв. м., допоміжною площею 176,4 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-3) з підвалом (пзначений у технічному паспорті літерою «а»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а1»), хвірткою № 1, воротами № 2, огорожею № 3 та огорожею № 4, розташований по вул. В. Івасюка, 10-б у м. Сколе Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 27.06.2017 року. Судові витрати у справі залишає за собою.

Ухвалою судді від 01.03.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 46). Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 26.03.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні 26.04.2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що чоловік позивача, а батько відповідачів, за життя володів вказаним вище домоволодінням, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це повязано з тим, що житловий будинок побудований на законних підставах ще у 1991 році і у такому стані, за винятком поточних ремонтних робіт, існує на даний час. Домоволодіння було збудоване за час перебування позивача із спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі, під час котрого також народилося троє дітей відповідачів у справі. Спадкодавець за життя заповіту не складав, у звязку з чим, спадкування повинно відбуватись за законом. Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_7 є позивач як та з подружжя, котра його пережила, а також відповідачі, які є його дітьми. Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковому майні і таких, які прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. У свою чергу, усі відповідачі у встановленому порядку відмовились від прийняття спадщини після смерті їх батька на користь позивача. Таким чином, на даний час позивач є єдиною спадкоємицею прав та обовязків, котрі залишились після смерті чоловіка, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, однак оформити таке право на нього позивач не може у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач була змушена звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом.

Позивач та її належним чином уповноважена представник позивача адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання зявився, позов визнав повністю та підтвердив викладені у ньому обставини, у тому числі і щодо відмови у встановленому порядку від прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 на користь позивача.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявилися, однак вони брали участь у підготовчому провадженні у даній справі, у ході котрого позов також визнали повністю та підтвердили викладені у ньому обставини, у тому числі і щодо відмови у встановленому порядку від прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 на користь позивача. У подальшому, перед початком судового розгляду справи по суті подали заяви від 26.04.2018 року (а. с. 55, 56), у котрих розгляд справи просили проводити у їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача ОСОБА_2 та її представника, пояснення відповідача ОСОБА_4, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.06.2017 року у м. Сколе Львівської області у віці 56 років помер ОСОБА_7, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 446682, виданого 29.06.2017 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головоного територіального управління юстиції у Львівській області (а. с. 57). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_7 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав. Відтак, спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_7 повинно відбуватись за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 вказаного Кодексу діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, а також його батьки, мають право на спадкування у першу чергу за законом.

Встановлено, що батьки спадкодавця ОСОБА_7 матір ОСОБА_8 померла 18.11.2001 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 208860, виданого 19.11.2001 року Відділом РАГС Сколівського районного управління юстиції Львівської області (а. с. 13), а батько ОСОБА_9 помер 26.10.2009 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 194721, виданого 27.10.2009 року Відділом РАЦС Сколівського районного управління юстиції Львівської області (а. с. 14), тобто обоє померли задовго до смерті самого спадкодавця ОСОБА_7.

У свою чергу, позивач є тим з подружжя, яка пережила спадкодавця ОСОБА_7, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 400999, виданого райвідділом ЗАГС м. Сколе Львівської області 19.05.1979 року (а. с. 15). Відповідачі ж є синами спадкодавця ОСОБА_7, що також стверджується зібраними матеріалами справи.

Відтак, позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті своїх чоловіка та батька ОСОБА_7 за законом.

Позивач та відповідачі (за винятком ОСОБА_5О.) постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, що підтверджується відмітками про реєстрацією у їх паспортах громадянина України (а. с. 5, 7, 11), з огляду на що прийняли спадщину. Відповідач ОСОБА_5 на час відкриття спадщини постійно проживав за зареєстрованим місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується відміткою про реєстрацію у його паспорті громадянина України (а. с. 9).

Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_7 немає.

Позивач у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини, прийняла таку шляхом подання заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору 10.10.2017 року (а. с. 31). Натомість, як встановлено судом, усі відповідачі у встановлені законом порядку та строки відмовилися від спадщини на користь позивача, що стверджується копіями поданих ними 10.10.2017 року заяв у нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини (а. с. 32, 33, 34).

Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обовязки, які належали спадкодавцю ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини.

Так, детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцю ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у м. Сколе Львівської області по вул. В. Івасюка, 10-б, котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_7, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обовязків з вказаного приводу.

Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок № 10-б по вул. В. Івасюка у м. Сколе Львівської області, виготовленого на замовлення позивача КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 12.10.2017 року (а. с. 16-21) вбачається, що вказаний будинок збудований у 1991 році. Загальна площа такого будинку становить 250,6 кв. м., з яких 74,2 кв. м. - житлова, а 176,4 кв. м. допоміжна. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-3, з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а1»), хвірткою № 1, воротами № 2, огорожею № 3 та огорожею № 4. Відмітка про самочинну побудову відсутня.

Згідно довідки КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за вих. № 3021 від 29.12.2017 року (а. с. 22), чинної станом на дату звернення до суду із даним позовом, вказаний вище житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Сколівської міської ради Львівської області зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_7, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що, незважаючи на викладене вище, спадкодавець ОСОБА_7 своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

У матеріалах справи наявні належно засвідчені архівні копії проекту забудови земельної ділянки у м. Сколе по вул. Комсомольська (тепер ОСОБА_10), відведеної спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі рішення Сколівської міської Ради народних депутатів № 15 від 24.01.1986 року (а. с. 23, 24), акту виносу у натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 30.04.1986 року (а. с. 25), дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво від 30.04.1986 року (а. с. 26) та посвідченого нотаріально договору про надання у безстрокове користування спадкодавцю ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 28.03.1988 року (а. с. 27-30).

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність належних доказів на підтвердження правомірності забудови у період з 1986 по 1991 рік спадкодавцем ОСОБА_7 земельної ділянки по вул. В. Івасюка у м. Сколе Львівської області у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі виготовленим на замовлення позивача технічним паспортом на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця ОСОБА_7на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення.

Судом також встановлено, що позивач, яка прийняла спадщину у встановленому порядку, зверталася до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів, а також довідки Сколівської міської ради Львівської області про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_7В.(а. с. 38). Після вчинення вказаних дій позивач звернулася до суду.

Як уже йшлося вище, позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця ОСОБА_7, оскільки інших спадкоємців після його смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає.

На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 250,6 кв. м., житловою площею 74,2 кв. м., допоміжною площею 176,4 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-3) з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а1»), хвірткою № 1, воротами № 2, огорожею № 3 та огорожею № 4, розташований по вул. В. Івасюка, 10-б у м. Сколе Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 27.06.2017 року.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: 82600, Львівська область, м. Сколе, вул. В. Івасюка, буд. 10-б, ідентифікаційний код фізичної особи: НОМЕР_1) право власності на житловий будинок загальною площею 250,6 кв. м., житловою площею 74,2 кв. м., допоміжною площею 176,4 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-3) з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а1»), хвірткою № 1, воротами № 2, огорожею № 3 та огорожею № 4, розташований по вул. В. Івасюка, 10-б у м. Сколе Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 27.06.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 26 квітня 2018 року.