Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/336/18

Провадження №2/712/701/18

19 квітня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача, адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 11 січня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), третя особа: Орган опіки та піклування ЧМР (вул.Благовісна,170, м.Черкаси), посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.08.2017р. відповідачка разом з донькою зникли з м.Черкаси і позивач в зв'язку з цим був змушений звернутись до правоохоронних органів, якими було встановлено, що відповідачка з донькою виїхали за кордон до м.Прага та їх місце фактичного проживання позивачу в даний час не відоме. Вказує, що повністю утримував сім"ю на протязі спільного сімейного проживання, має постійне місце роботи, характеризується позитивно, займався вихованням доньки, створив необхідні умови для її фізичного та духовного розвитку, підтримував добрі родинні стосунки з донькою, що грунтувались на взаємній прихильності. В даний він не має жодної інформації про умови проживання та розвитку його доньки та позбавлений можливості спілкуватись з дитиною, вказаним діями відповідачка діє в супереч інтересам малолітньої дитини, яку позбавила батьківського піклування. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. з її батьком, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити. Вказували, що між сторонами тривали сімейні стосунки до серпня 2017 року та протягом шлюбу з боку відповідачки жодних звернень до правоохоронних органів щодо вчинення позивачем неправомірних дій по відношенню до членів сім'ї не було та вказаних дій позивачем не вчинялось, малолітній доньці сторін за місцем її постійного проживання були створені всі умови, які потребували особливості її розвитку, в даний час умови проживання доньки позивачу не відомі, будь-якої можливості для спілкування з дитиною позивач не має.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відзиву на позов подано не було.

Представник третьої особи Зубалій Н.А. в судовому засіданні позов підтримала та вказала, що органом опіки і піклування було встановлено, що позивач належним чином виконував батьківські обов'язки та дитині були створені всі умови для фізичного та духовного розвитку.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.У зв"язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

Заслухавши позивача, представника позивача та третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьківта самої дитини.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Соснівському районному у м.Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №382, мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з поясненнями позивача, сімейні стосунки припинені 17 серпня 2017р., коли він виявив, що відповідачка разом з донькою зникли з м.Черкаси і позивач в зв'язку з цим був змушений звернутись до правоохоронних органів, внаслідок розшукових дій з'ясувалась обставина виїзду відповідачки з донькою за межі України до м.Прага (Чехія), конкретна адреса їх фактичного місця проживання позивачу до даного часу не відома.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.03.2018р. за позовом ОСОБА_1 шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 та донька сторін ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, вказане житло перебуває у приватній власності позивача на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2010р., що підтверджується Інформаціною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.02.2018р. №114218284. Фактично після народження дитини сторони з донькою проживали за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування м.Черкаси про можливість проживання малолітньої ОСОБА_4 у батька ОСОБА_1 від 02.04.2018 №208 встановлено, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 27.02.2018 на адресу служби у справах дітей Черкаської міської ради, матір'ю дитини ОСОБА_3 у Чеському суді ініційовано справу щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 Причиною звернення до суду, зі слів ОСОБА_3, стало домашнє насилля з боку батька дитини ОСОБА_1 За рішенням Чеського суду фактичну адресу місцезнаходження матері дитини ОСОБА_3, а також дитини ОСОБА_4 засекречено та передано під захист поліції. У зв'язку з перебуванням громадянки ОСОБА_3 у Чеській республіці, служба у справах дітей Черкаської міської ради не має змоги визначити її позицію із зазначеного питання, порівняти житлово-побутові умови проживання батьків, їх матеріальне забезпечення та виховні можливості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що під час вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, батько ОСОБА_1 створив належні умови для проживання дитини, позитивно характеризується, виходячи з балансу інтересів батьків та дитини, керуючись ст.ст.160, 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування м.Черкаси вважає за можливе проживання малолітньої ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька ОСОБА_1.

Згідно довідки Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 5130/46/03-2018 від 12.04.2018р. ОСОБА_3, 1993 року народження, до правоохоронних органів із заявами про вчинення неправомірних дій зі сторони ОСОБА_1 або насильства в сім'ї по відношеннню до неї та дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., за період з жовня 2013 року по теперішній час не зверталась.

Відповідно до характеристики засновника ТОВ "КВВ-2013" ОСОБА_8 ОСОБА_1, 1969 року народження, працює на посаді директора TOB «КВВ-2013» з 21 серпня 2013 року по даний час. За період перебування на посаді директора зарекомендував себе грамотним, діловим, далекоглядним та перспективним керівником.Ділові якості проявляє на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від працівників підприємства та партнерів по бізнесу не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується заслуженою повагою та авторитетом. Підготував багатьох молодих працівників. Хороший сім'янин, доброзичливий сусід, вірний та надійний товариш.

Відповідно до довідки керівника ЦРД "Барвінок" ОСОБА_9 від 03.01.2018р. малолітня ОСОБА_4 відвідувала Центр розвитку дітей «Барвінок» в період з 07.03.2017 року по 10.08.2017 року. Допитана в якості свідка ОСОБА_9 дала покази, що ОСОБА_4 до вказаного закладу звичайно дитину приводив та забирав батько, дитина була добре доглянута, у батька з донькою були добрі родинні стосунки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 дала покази, що є завідувачем відділення Черкаської обласної дитячої лікарні, в якій перебувала на лікуванні ОСОБА_4, куди була госпіталізована з матір'ю. В період лікування позивач щоденно відвідував дитину та дружину та забезпечував придбання необхідних ліків згідно медичних рекомендацій, також забезпечував потреби проживання дитини та її матері.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 дав покази, що є лікарем зі спеціалізації ортопед-травматолог та його пацієнткою була ОСОБА_4, яку до нього приводив батько, останній виконував всі рекомендації щодо лікування, турбувався за стан здоров'я дитини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 дала покази, що в 2015-2017 роках була нянею ОСОБА_4, послуги по щоденному догляду за дитиною їй оплачував батько дитини, ОСОБА_1 В період роботи нянею відповідач повністю матеріально забезпечував сім'ю, виявляв виняткову турботу та любов до своєї доньки, яка йому відповідала взаємністю, стосунки позивача з донькою характеризувала як засновані за взаємній прихильності, стосунки ОСОБА_4 з матір'ю характеризувала як холодні.

Допитані в якості свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_16 дали покази про те, що сусіди та колеги часто спостерігали, як позивач з донькою тепло спілкувались, постійно позивач привозив свою доньку додому або відвозив до садочку чи на прогулянку, турбувався про дитину, яка завжди була охайно та якісно одягнена, мала гарні іграшки, була доглянута та радісна,охоче йшла до батька та зі сторони було очевидно, що ОСОБА_4 з батьком дуже люблять один одного. Аналогічні відомості наведені у наданих суду письмових заявах ОСОБА_17, ОСОБА_18

Таким чином, судом встановлено, що в період спільного проживання сторін малолітній ОСОБА_19, були створені належні умови для проживання та виховання, однак відповідачка самостійно, без згоди батька змінила місце проживання малолітньої дитини, тому на даний час місце проживання доньки сторін не відоме, в зв'язку з чим суд позбавлений можливості як заслухати думку дитини з приводу проживання з один з батьків, так і встановити відповідність умов, в яких на даний час проживають відповідачка з донькою.

Вирішуючи позов за встановлених обставин, суд виходить з того, що частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд має враховувати передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року у справі справа № 520/1890/16-ц.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 8 Конвенції проголошує, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з сімейних правовідносин - спору про місце проживання малолітньої дитини після припинення спільного проживання її батьків, отже спірні відносини потрапляють у сферу застосування статті 8 та внаслідок позбавлення відповідачкою позивача можливості спілкуватись з донькою відбулось втручання у гарантоване право на повагу до сімейного життя. Щодо забезпечення поваги до гарантованого права держава має позитивні зобов'язання, які полягають у зобов'язанні держави діяти так, щоб реалізація вказаних прав була ефективною. Іншими словами, держава має вживати прав для надання цих прав і забезпечення захисту цих прав, в тому числі від дій приватних осіб.

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування, відповідно до інформації Міністерства юстиції України матір'ю дитини ОСОБА_3 у Чеському суді ініційовано справу щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, причиною звернення до суду, зі слів ОСОБА_3, стало домашнє насилля з боку батька дитини ОСОБА_1Разом з тим, щодо здійснення процедури виконання судового доручення з даного приводу чи визнання рішення іноземного суду для виконання на території України у порядку, встановленому міжнародно-правовим договором, суду не відомо. Крім того, до національних правоохоронних органів з приводу вчинення відносно неї протиправних дій з боку позивача, відповідачка не зверталась. Допитані в судовому засіданні вищевказані свідки, які тривалий час спостерігали за поведінкою позивача по відношенню до членів своєї сім'ї у побутових та виробничих стосунках, не відмічали вчинення позивачем будь-яких форм насильства в сім'ї та характеризували його виключно позитивно. Таким чином, враховуючи всі встановлені обставини даної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не здобуто доказів щодо того, що обмеження позивача на спілкування з донькою є законним, або переслідує легітимну мету чи є необхідним у демократичному суспільстві.

Беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, а також зібрані у справі докази, якими підверджен, що батько ОСОБА_1 створив належні умови для проживання дитини, позитивні характеристики останнього за місцем проживання та роботи, суд приходить до висновку, що враховуючи ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами факт особистої прихильності дитини до батька, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з урахування насамперед інтересів малолітньої дитини. на батьківське піклування та перебування у стабільномі, стійкому середовищі.

При цьому суд також враховує, що Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Разом з тим, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК УКкраїни. Керуючись п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 19, 141, 157, 160-161 СК України, ст. ст. 12, 13, 76,77, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дитини - малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. з її батьком, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, відповідачем- у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий О.М.Марцішевська

Дата виготовлення повного тексту рішення 25 квітня 2018 року.