Номер провадження: 22-ц/785/4005/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди,

встановила:

27 листопада 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, вказавши, що у зв'язку з неправомірними діями правоохоронних органів, йому на протязі значного періоду створювались перешкоди у доступі до правосуддя та притягнення особи, що скоїла злочин до покарання, що призвело до значних моральних страждань та просив суд зобов'язати Головне управління державного казначейства України в Одеській області виплатити йому відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року у відкритті провадження по вищевказаному позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 18.04.2018р., 12.00 год., учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 23.04.2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на викладені нижче обставини.

Так, судом першої інстанції не було враховано, що за змістом ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативну-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» справи щодо відшкодування моральної шкоди розглядаються саме судами, а не органами, внаслідок чиїх незаконних дій (бездіяльності) було завдано громадянину моральної шкоди, про що постановляється ухвала.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався як на статті 55, 56, 124 Конституції України, так і на статті 16,23, 1167, 1176 ЦК України, якими регулюється загальний порядок відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції не врахував, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. А відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд, (Постанови по справі № 760/23169/14-ц від 24 квітня 2017 року;по справі № 757/1506/ 16-ц від 21 серпня 2017 року; по справі № 638/11853/15-ц від 22 червня 2017 року).

Тобто, у разі, якщо громадянин вважає, що діями або бездіяльністю тих чи інших посадових осіб або органів, йому завдано моральної шкоди, він має право звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення завданої йому моральної шкоди.

В свою чергу, суд в залежності від обставин справи та наданих суду доказів, повинен розглянути цей позов і ухвалити законе і обгрунтоване судове рішення.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 23.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Ю.І. Кравець