Постанова

Іменем України

11 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 401/1122/15-ц

провадження № 61-35723св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області,

відповідач - ОСОБА_4,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської областіна ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року у складі судді Авраменко Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області (далі - УПФУ в місті Світловодську та Світловодському районі) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплаченої пенсії.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року у задоволенні позову УПФУ в місті Світловодську та Світловодському районі відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 15 вересня 2015 року УПФУ в місті Світловодську та Світловодському районі подало апеляційну скаргу та заяву про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2015 року у задоволенні заяви УПФУ в місті Світловодську та Світловодському районі про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору за подання скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2015 року апеляційна скарга визнана неподаною та повернута заявнику у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду про усунення недоліків.

01 лютого 2017 року Світловодське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі - Світловодське об'єднане УПФУ) вдруге подало апеляційну скаргу на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу Світловодського об'єднаного УПФУ залишено без руху.

Судове рішення мотивоване тим, що підстави, на які посилався заявник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема відсутність у 2015 році відповідного бюджетного фінансування видатків на оплату судового збору, а відтак неможливість сплати судового збору, не є поважними. Запропоновано подати клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

Вимоги вказаної ухвали апеляційного суду заявником виконано не було, доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надано.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Світловодського об'єднаного УПФУ на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник звернувся з апеляційною скаргою з порушенням процесуальних строків, визначених частиною першою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року).

У квітні 2017 року Світловодське об'єднане УПФУ подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв'язку пропуском строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не урахував поважність причин пропуску цього процесуального строку, зокрема те, що несплата судового збору при поданні апеляційної скарги вперше (15 вересня 2015 року) була зумовлена відсутністю у 2015 році відповідного бюджетного фінансування видатків на оплату судового збору, що на думку заявника, є поважною причиною для його поновлення, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 червня 2018 року справу № 401/1122/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм суддя, встановивши, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 295 ЦПК України 2004 року або не оплачена судовим збором, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє особу, яка подала апеляційну скаргу, і надає їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання особою ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2015 року апеляційну скаргу УПФУ в місті Світловодську та Світловодському районі на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору.

Оскільки у визначений судом строк УПФУ в місті Світловодську та Світловодському районі не усунуло недоліків, ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 жовтня 2015 року апеляційна скарга була визнана неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

01 лютого 2017 року Світловодське об'єднане УПФУ вдруге подало апеляційну скаргу на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження, яке обґрунтовувало відсутністю у 2015 році бюджетного фінансування видатків на оплату судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу Світловодського об'єднаного УПФУ залишено без руху, оскільки підстави, на які посилався заявник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема відсутність у 2015 році відповідного бюджетного фінансування видатків на оплату судового збору, а відтак неможливість сплати судового збору, не є поважними. Запропоновано подати клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

Вимоги вказаної ухвали апеляційного суду заявником виконано не було, доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надано.

Частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року передбачено, що особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі.

Тобто обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, а відтак - поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

У статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти себе в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ від 07 червня 2001 року у справі «Кресс проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08 червня 2006 року у справі «Кайя проти Австрії»).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Світловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської областізалишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов