Справа № 203/1246/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участі представника скаржника - ОСОБА_1

представників заінтересованих осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_4, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, зобовязання скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_4, в якій остання посилалась на те, що 02.04.2018 року їй стало відомо про існування виконавчого провадження №54839440 у якому вона є боржником. 03.04.2018 року її представник в приміщенні Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Після ознайомлення було зясовано, що вказане виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця від 05.10.2017 року, на підставі заяви стягувача від 04.10.2017 року та виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення, що набрало законної сили 01.12.2015 року. Строк предявлення виконавчого листа до виконання було зазначено до 01.12.2016 року. В звязку з цим, посилаючись на те, що виконавчий лист було предявлено з пропуском річного строку, встановленого ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент набрання рішенням законної сили, скаржник просив визнати неправомірними дії виконавчої служби в особі державного виконавця Астаркіної Є.П. щодо відкриття 05.10.2017 року виконавчого провадження №54839440 та зобовязати виконавчу службу скасувати постанову від 05.10.2017 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з зазначених в скарзі підстав пропуску стягувачем строку для предявлення виконавчого листа до виконання. Також підставами, які свідчать про незаконність відкриття виконавчого провадження в своїх усних поясненнях під час розгляду справи зазначив те, що ОСОБА_4 на момент відкриття провадження не проживала в Центральному (Кіровському) районі м.Дніпра та в неї було відсутнє майно, розташоване на території вказаного району. Крім того, посилався на те, що стягувачем не було надано належних доказів (платіжного доручення) щодо сплати авансового внеску. В звязку з цими підставами державний виконавець також не мав право відкривати виконавче провадження та був зобовязаний повернути виконавчий документ стягувачу.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що до моменту закінчення строку для предявлення виконавчого листа до виконання та на момент видачі останнього судом, вступив в силу Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції. Статтею 12 та п.5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто протягом трьох років. В звязку з цим, строк для предявлення виконавчого листа для виконання банком пропущено не було. Стосовно доводів щодо предявлення виконавчого листа не за місцем проживання та знаходження майна боржника, а також відсутності належних платіжних документів щодо сплати стягувачем авансового внеску представник виконавчої служби зазначив, що виконавче провадження було відкрито з урахуванням місця проживання боржника, зазначеного у виконавчому документів, що відноситься до території Центрального (Кіровського) району м.Дніпропетровська, а факт сплати стягувачем авансового внеску підтверджується відповідним платіжним дорученням. Тому вважає відповідні доводи представника боржника безпідставними.

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» під час розгляду справи в суді також просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, зазначених представником виконавчої служби.

Заслухавши пояснення представників скаржника та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.02.2017 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення цього суду у цивільній справі №203/7722/14-ц, що набрало законної сили 01.12.2015 року, було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 15.06.2007 року в сумі 2082799 грн. 60 коп. та судових витрат в сумі 3654 грн.

Строк предявлення виконавчого листа до виконання в останньому було зазначено до 01.12.2016 року з урахуванням положень ст.22 Закону України «про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент набрання рішенням суду законної сили.

04.10.2017 року стягувачем в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вказаний виконавчий лист разом із заявою про його примусове виконання було предявлено до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

05.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54839440 з виконання виконавчого листа.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV, що діяв на момент винесення судового рішення у цивільній справі №203/7722/14-ц та набрання ним законної сили, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як вбачається з виконавчого листа на момент набрання чинності 05.10.2016 року Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, строк його предявлення до виконання, визначений відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV не скінчився.

А тому, суд вважає безпідставними доводи скаржника щодо відсутності підстав для застосування зворотної дії у часі нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року та приходить до висновку, що з набранням чинності 05.10.2016 року вказаним Законом, стягувач в особі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» набув право на предявлення виконавчого листа для примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ним законної сили і вказаний виконавчий лист було предявлено стягувачем в межах трирічного строку.

Також суд вважає безпідставними доводи представника ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді на відсутність належного документу щодо сплати стягувачем авансового внеску, що в силу ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року слугувало підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки наданою державною виконавчою службою до заперечень копією платіжного доручення від 11.08.2017 року, оригінал якого представлений представником виконавчої служби та оглянутий судом під час розгляду справи в суді, підтверджено сплату стягувачем авансового внеску у виконавчому провадженні до його відкриття.

Не приймає суд до уваги і доводи представника скаржника щодо відсутності у державного виконавця передбачених ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року підстав для прийняття виконавчого документу, з посиланням на те, що боржник ОСОБА_4 на момент відкриття провадження не проживала в Центральному (Кіровському) районі м.Дніпра та в неї було відсутнє майно, розташоване на території вказаного району.

Так, з виконавчого листа вбачається, що місцем проживання боржника було зазначено АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Центрального (Кіровського) району м.Дніпра та свідчить про дотримання державним виконавцем вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Крім того, представником ОСОБА_4 не надано доказів тому, що на момент предявлення виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження остання не була зареєстрована та не мешкала за вказаною вище адресою.

При цьому, суд також враховує, що згідно долученої до скарги нотаріально посвідченої довіреності від 02.04.2018 року, місцем проживання ОСОБА_4 станом на день видачі довіреності зазначено саме АДРЕСА_2.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої скарги та необхідність відмови в її задоволенні.

В звязку з цим, суд не вбачає підстав і для задоволення клопотання представника ОСОБА_4 щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заявленого під час судового засідання 20.04.2018 року. До того ж вказане клопотання раніше вже заявлялось при подачі скарги та було розглянуто судом шляхом постановлення відповідної ухвали від 11.04.2018 року. Будь-яких нових обставин та підстав в поданому повторно клопотанні представником скаржника наведено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,4,12, п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5,258-260,447,449,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, зобовязання скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження відмовити.

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетров-ської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 квітня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак