РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивувала, тим що до липня 2014 року вона мешкала у м. Донецькі. В 2013 році у неї склалися шлюбні стосунки з жителем м. Запоріжжя і вона зі своїми дітьми від попереднього шлюбу переїхала у м. Запоріжжя. 14.08.2013 р. вона народила в м. Запоріжжя сина, ОСОБА_2.

Проте через деякий час її шлюбні стосунки з батьком дитини не склалися і в лютому 2013 року вона повернулася назад до м. Донецька, залишивши свого старшого сина. Син проживав у сусідки ОСОБА_3.

Навесні 2014 року в м. Донецьку почалися бойові дії, і в липні 2014 р. вона з дітьми вимушена була знову переїхати до м. Запоріжжя та посилитися у своїх знайомих. Вона сподівалася, що як в Донецьку, так і в Донецькій області через нетривалий час ситуація заспокоїться, і вона зможе знову повернутися додому.

Коли стало зрозуміло, що ситуація не заспокоюється, а напроти загострюється, вона вирішила оформити статус внутрішньо переміщеної особи, отримати відповідну довідку та скористатися правами, передбаченими Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Вона оформила для себе і для дітей довідки про первинну реєстрацію особи переселенця, проте у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи та довідки ВПО їй відмовлено.

Так, 25.11.2016 р. вона отримала письмову відмову від УПСЗН Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, яка мотивована тим, що в наданих нею до управління документах відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у ст.1 відповідного Закону.

Причиною відмови у наданні довідки ВПО стало те, що у серпні 2013 року вона народила сина у м. Запоріжжі, а не у м. Донецьку.

Відсутність у заявника статусу та довідки внутрішньо переміщеної особи не дає змоги скористатися правами, які надані Законом, зокрема, отримувати державну соціальну допомогу на покриття витрат на проживання та на утримання дітей; як багатодітної та малозабезпеченої, оскільки реєстрація місця її проживання - м. Донецьк, а в довідці ВПО реєструється фактичне місце проживання, що дає можливість вирішувати багато життєвих питань за фактичним місцем проживання.

Заявник просить встановитифакт, що вона є внутрішньо переміщеною особою та проживає на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі (м. Запоріжжя) після початку антитерористичної операції 14.04.2014 р. по наступний час та зобовязати управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району видати їй довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи заяву ОСОБА_1 не визнала в повному обсязі та просила в її задоволенні відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані заявником документи суд дійшов висновку заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

З розяснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085-р, містить в собі список населених пунктів Луганської та Донецької областей, у тому числі місто Донецьк - місто обласного значення, населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Ст. 4 зазначеного Закону встановлює, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 була надана довідка про первинну реєстрацію особи переселення від 02.02.2015 року № 13570 та в подальшому її дитині ОСОБА_4

Згідно листа начальника УПСЗН ЗМР по Вознесенівському району від 25.11.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в наданні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно довідки УПСЗН ЗМР по Вознесенівському району від 06.10.2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини.

На підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення ОСОБА_1 надала суду: Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АВ № 932075, виданого 10.07.2013 р. за № 16794540, згідно якого ОСОБА_1 є засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЛАДО», яке було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, наказом від 02.10.2013 р. № 3-к, виданим у м. Донецьку, згідно якого остання отримала відпустку по догляду за дитиною, копія паспорта громадянина України, серії ВА 680635, виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 11.06.1997 року з відміткою о реєстрації за адресою АДРЕСА_1, звітом про обсяги реалізованих послуг щомісячно, в тому числі з січня по червень 2014 р. безпосередньо у м. Донецьку, договір № 142957504 на вклад накопичувальний укладений 10.04.2014 р. у м. Донецьку між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством „Ощадбанк, що свідчить про те, що на початок бойових дій заявник мешкала у м. Донецьку .

Таким чином, заявник надала суду всі належні докази на підтвердження факту, що на початок проведення антитерористичної операції вона проживала на території м. Донецька.

У звязку з зазначеним вимоги заявника щодо встановлення факту, що вона є внутрішньо переміщеною особою з м. Донецька та проживає на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі (м. Запоріжжя) після початку антитерористичної операції 14.04.2014 року по теперішній час підлягають задоволенню.

Що стосується вимог заявника про зобовязання Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в цій частині слід відмовити, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є внутрішньо переміщеною особою з м.Донецька та проживає на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі (м. Запоріжжя) після початку антитерористичної операції 14.04.2014 року по теперішній час.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Воробйов