Справа № 749/1148/18
Номер провадження 2/749/337/18
"08" листопада 2018 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Шаповал З.О.
секретаря Скорої Л.О.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду м. Сновськ цивільну справу №749/1148/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним.
Позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок за адресою: м. Сновськ ( Щорс) вул.. Франка 21 А, Чернігівської області.
Згідно виписки домової книги в будинку позивача зареєстрований його син ОСОБА_2, який за місцем реєстрації не проживає вже більше 5 років. А саме в 2013 році виїхав до РФ де працює і проживає дотепер.
Вказана обставина позбавляє позивача на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися майном, він не може оформити субсидію на комунальні послуги, а тому він вимушений звернутися до суду.
Позивач, представник позивача у підготовчому судовому засіданні відсутні, представник позивача надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі та участі позивача, просить позов задовольнити.
Відповідач у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належитьжитловий будинок за адресою: м. Сновськ ( Щорс) вул.. Франка 21 А, Чернігівської області.( а.с. 9).
Відповідач по справі є рідним сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ ЕЛ № 260964. ( а.с. 8).
Згідно копії акту обстеження матеріально побутових умов господарства від 04.10.2018 року, розташованого за адресою: м. Сновськ вул.. Франка 21 А, Чернігівської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований, але фактично не проживає. ( а.с. 12).
Згідно копії довідки про склад сімї від 16.01.2015 року за адресою: м. Сновськ вул.. Франка 21 А, Чернігівської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований, але не проживає з травня 2013 року. ( а.с. 13).
Згідно копії довідки ЗАО « Інжинірингова компанія» від 18.05.2015 року, ОСОБА_2 з 24.02.2015 року працює в РФ. ( а.с. 14).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.
Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов, визнавши відповідача таким, що втратив право на користування спірним будинком.
Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по сутісуд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, ЦПК України, п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: м. Сновськ ( Щорс) вул.. Франка 21 А, Чернігівської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: м. Сновськ ( Щорс) вул.. Франка 21 А, Чернігівської області на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя З.О.Шаповал