Провадження №22-ц/812/371/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року м. Миколаїв

справа № 2-2220/2007

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 24 жовтня 2018 року суддею Румянцевою Н.О. у приміщенні цього суду, повний текст ухвали складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

7 серпня 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, яку обґрунтовував тим, що в провадженні Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС) з 27 грудня 2016 року знаходиться зведене виконавче провадження № 52426979 з примусового виконання виконавчих листів № 2-2220 від 20.11.2007 р., № 2-1424 від 02.04.2010 р., № 2-2714 від 21.11.2011 р., за якими стягнуто на його користь з ОСОБА_3 кошти в загальній сумі 699144грн.38коп.

Звернувшись до державного виконавця з проханням повідомити про розмір стягнутих з боржника сум та їх розподіл, 20.07.2018 р. ОСОБА_1 була отримана письмова відповідь про те, що з боржника в ході здійснення виконавчого провадження стягнуто 12 895грн.84коп., з них: 11211грн. 65коп. перераховано стягувачу, 1121грн. 19коп. стягнуто в рахунок виконавчого збору та 563грн. стягнуто в рахунок компенсації витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій.

Не погодившись з таким розподілом стягнутих з боржника сум, 24.07.2018 р. представником стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - була подана скарга начальнику відділу Інгульського ВДВС на неправомірні дії державного виконавця. Вказана скарга мотивована тим, що при відкриті виконавчих проваджень ОСОБА_1 сплачено авансових внесків на загальну суму 13622грн. 87коп. Між тим, державним виконавцем не дотримано вимог п. 1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яким при розподілі стягнутих державним виконавцем сум у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача. За такого, вважає, що всі стягнуті з боржника ОСОБА_3 суми повинні бути повернуті стягувачу як авансовий внесок. Просив зобовязати державного виконавця зробити перерахунок розподілу стягнутих з боржника сум відповідно до вимог ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постановою начальника Інгульського ВДВС ОСОБА_4 від 02.08.2018 р. було визнано дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам ст.ст. 4, 5, 26, 42, 43, 45 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку ОСОБА_1, при винесенні даної постанови начальником Інгульського ВДВС ОСОБА_4 не були враховані вимоги ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», а тому заявник просив суд визнати неправомірною зазначену постанову та скасувати її, а також зобовязати начальника Інгульського ВДВС повторно розглянути скаргу від 24.07.2018 року представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2- на дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні 52426979.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 - посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи і матеріалами зведеного виконавчого провадження № 52426979, на виконані в Інгульському ВДВС перебуває зазначене виконавче провадження з примусового виконання виданих Ленінським районним судом м. Миколаєва виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1: 231679грн.08коп. боргу, 26916грн.94коп. процентів і 1820грн. судових витрат (№ 2-1424 від 02.04.2010 року); 331746грн.05коп. (№ 2-2220 від 20.11.2007 року); 84063грн.67коп. збитків, 21740грн.60коп. процентів, 1178грн.04коп. судових витрат (2-2714 від 21.11.2011 року).

07.12.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2714 від 21.11.2011 року виданим Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми збитків від інфляції за період з 01.08.2009 року по 01.05.2011 року 84063,67 грн., 3% річних 21740,60 грн. та судовий збір 1058,04 грн., інформаційне технічне забезпечення 120,00 грн. Та сплачено авансовий внесок в сумі 2139,64 грн. (ВП 53073207).

23.12.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2220 від 20.11.2007 року виданим Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 331746,05 грн. Та сплачено авансовий внесок 6634,92 грн. (ВП 53190006).

31.03.2017 року ОСОБА_1 подав заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1424 від 02.04.2010 року, виданим Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 231679,08 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції 3% річних за користування коштами 26916,94 та судових витрат 1820,00 грн. Та сплачено авансовий внесок 4848,32 грн. (ВП № 53678608).

Всього стягувачем сплачено авансового внеску у розмірі 13622грн.88коп.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови начальника Інгульського ВДВС, в ході проведення виконавчих дій станом на 02.08.2018 року з боржника ОСОБА_3 стягнуто та розподілено: за ВП № 53073207 1760,72 грн. боргу, 176,11 грн. виконавчого збору, 151,00 витрат виконавчого провадження; за ВП № 53190006 7200,39 грн. боргу, 720,06 грн. виконавчого збору, 151,00 грн. витрат виконавчого провадження; за виконавчим провадженням № 53678608 3990,18 грн. боргу, 399,00 грн., виконавчого збору, 151,00 грн. витрат виконавчого провадження.

Отже, всього за зведеним виконавчим провадженням стягнуто з боржника 14699грн.46коп. та розподілено: 12951грн.29коп. на погашення вимог стягувача, 1295грн.17коп. - на виконавчий збір, 453грн. на витрати виконавчого провадження.

Оскаржуваною постановою начальника Інгульського ВДВС такий розподіл стягнутих з боржника сум визнано правильним. Вказана постанова обґрунтована тим, що дії державного виконавця відповідають вимогам ст.ст. 4, 5, 26, 42, 43, 45 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 7 розділу ІІІ, п. 4.6. розділу V, п. 3 розділу VІ і п. 17 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки з аналізу цих норм випливає, що авансовий внесок повертається стягувачу у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу. А так як дане зведене виконавче провадження перебуває на виконанні і не є завершеним, у державного виконавця відсутні підстави для повернення авансового внеску стягувачу.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із відповідності розподілу стягнутих з боржника сум вимогам законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час проведення відділом ДВС розподілу грошових коштів отриманих від реалізації майна боржника, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється в міру їх стягнення (ч. 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, ч. 2 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» не пов'язує розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум із закінченням виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу. Вказаний розподіл здійснюється державним виконавцем в міру стягнення грошових сум з боржника.

Згідно з п. 3 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо витрати виконавчого провадження були здійснені за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження.

Згідно п. 13 Розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання субєкта оскарження на ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» не можуть бути прийняті до уваги. Так, даною нормою закону передбачений порядок додаткового авансування витрат виконавчого провадження. Частиною третьою цієї статті зазначено, що після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Таким чином, вищевказаною нормою права врегульовано порядок повернення додаткових авансових витрат саме у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу та у випадку, коли Законом «Про виконавче провадження» не передбачено іншого порядку. Тоді як ОСОБА_1 оспорює розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника сум у відкритому виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, висновки оскаржуваної постанови начальника Інгульського ВДВС не відповідають приписам статті 45 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За такого, вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови начальника Інгульського ВДВС від 02.08.2018 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом із тим, обраний заявником спосіб усунення порушень шляхом скасування оскаржуваної постанови не відповідають положенням ч. 2 ст. 451 ЦПК України.

Вимоги ОСОБА_1 про зобовязання начальника Інгульського ВДВС повторно розглянути скаргу від 24.07.2018 року представника стягувача ОСОБА_1 на дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні 52426979 не є ефективним способом поновлення порушених прав заявника, а тому не можуть бути застосовані судом.

За такого, такі вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що оскаржувана ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення - про часткове задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 02.08.2018 року задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 02.08.2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_6

__________________________________________________

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року