РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Рівне

Справа № 570/3742/17

Провадження № 22-ц/4815/75/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач -ОСОБА_5

третя особа - орган опіки та піклування Рівненської районної державної

адміністрації

з участю представника позивачки-адвоката ОСОБА_6, відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області в складі судді Остапчук Л.В. від 14 травня 2018 року, ухваленого в 17год. 20 хв.,

в с т а н о в и в :

6.12.2017року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_7, яка перебуває на утриманні та вихованні матері. З часу розлучення, відповідач жодного разу доньки не бачив, коштів на її утримання не надавав, таким чином самоусунувшись від виконання батьківських обов'язків, свідомо нехтуючи ними, вважаючи, що дана ситуація може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2018 року позбавлено ОСОБА_5, батьківських прав відносно його малолітньої дитини, дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 1922 від 29 липня 2009 року, зроблений Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції).

Рішення мотивоване тим, що батько не цікавиться духовним і фізичним розвитком дитини, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому, врахувавши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі відповідач вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що суд безпідставно провів заміну третьої сторони у справі, взявши до уваги пояснення та висновки іншої особи, яка у справу не залучалась.

Не обґрунтованим вважає покликання суду на висновок органу опіки та піклування Городищенської сільської ради, оскільки він є поверховим та однобічним та прийнятим на підставі його заяви, в якій він погодився на позбавлення його батьківських прав щодо дочки.

Доводить, що після того, як його колишня дружина стала проживати з іншим чоловіком він через різні обставини не мав можливості в повній мірі виконувати батьківські обов'язки.

Просить рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подавався.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 14 вересня 2008року сторони перебували у шлюбі, від якого вони мають дочку ОСОБА_7 -ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу у дитина залишилась проживати із матір'ю -ОСОБА_4 і перебуває на її вихованні.

З приводу місця проживання дочки спору між батьками не має.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4, покликалась на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній самоусунувся від виконання свого батьківського обов'язку щодо виховання та утримання дитини.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_5 вказував на те, що після розлучення і до 2015року він приймав участь у вихованні дитини, допомагав матеріально, що стало підставою не стягувати з нього аліментів. Але з 2015 року, коли позивачка стала проживати з іншим чоловіком, все змінилося, йому не дозволяли бачитися з дитиною в садочку по вказівці позивачки, а її новий чоловік в телефонній розмові погрожуючи фізичною розправою, забороняв будь-які контакти з дочкою. Коли висилав гроші поштою - вони поверталися назад, а коли батько носив продукти для дитини, їх позивачка не приймала і не давала можливості дідусю бачитися з внучкою. До суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не звертався, так як думав, що все вирішиться мирним шляхом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частиною першою статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував роз'яснення, викладені у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та положення ст.166 СК України про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків та прийшов до не обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Встановлено, що ОСОБА_5 є особою, якій встановлена 2 група інвалідності, перебуває у повторному шлюбі, від якого має дитину. За місцем проживання характеризується позитивно.

Сторони у справі проживають окремо і, у зв'язку із виникненням неприязних стосунків, не підтримують контакти між собою. Позивачка змінила своє та дитини місце проживання, про що батька останньої не повідомила. Відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав і має бажання піклуватися про дочку, проявляти турботу та брати участь у її вихованні.

Позивачкою не доведено того, що спілкування відповідача з дочкою в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої. Судом першої інстанції не враховано відсутність контакту з колишньою дружиною щодо спілкування з дочкою, які стали основою подальших непорозумінь.

Слід відмітити, що висновки Органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому № 08-652 від 19.04.2018 року та Органу опіки і піклування Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 52 від 29 березня 2018 року районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, надруковані на одному аркуші паперу та не містять мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, отже не надають достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу. Крім цього, третьою особою позивач вказала орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації, хоча у судовому засіданні першої інстанції участь приймала представник органу опіки та піклування Рівненської міської ради, який у встановленому ЦПК порядку не залучався.

Заходи впливу до відповідача не вживалися, невиконання батьківських обов'язків не може ототожнюватися з ухиленням від їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Як вбачається із доводів позовної заяви позивачки, однією з причин звернення з даним позовом стало й те, що її теперішній чоловік має намір усиновити дочку.

Разом з тим, обставини на які вказує ОСОБА_4, як на підставу позбавлення батьківських прав, в сукупності інших доказів наявних в матеріалах справи, пояснення самого відповідача в засіданні апеляційного суду та характер взаємовідносин колишнього подружжя, не можуть вважатися достатніми та визначальними для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи бажання відповідача відновити спілкування з дочкою, розуміння своєї вини в усуненні в певний проміжок часу у вихованні та розвитку дитини, бажання та намагання змінити свою поведінку та необхідність, виключно в інтересах дитини, надати можливість батькові та дочці налагодити їх родинні стосунки, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність ОСОБА_4 виключних підстав, з якими закон пов'язує можливість позбавлення батьківських прав.

Разом з тим суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дочки.

У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, позивач не позбавлена права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

За таких обставин, судове рішення на підставі п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з постановленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Відповідач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, а тому витрати по його оплаті за розгляд справи апеляційною інстанцією на підставі ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України слід покласти на позивачку у сумі 960грн.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376,381,382-384,390 ЦПК України, ст.ст.164,166 СК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2018 року скасувати.

ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки -ОСОБА_5 Івапнни.

Покласти на орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків, відносно дочки ОСОБА_7-ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер не відомий) на користь Державного бюджету України судові витрати по оплаті судового збору у сумі 960(дев'ятсот шістдесят)грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 листопада 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.