ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1188/18 Справа № 175/229/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дніпропетровської районної державної адміністрації, третя особа: Садівниче товариство «Дніпрове» про усунення порушень правил добросусідства та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Дніпропетровської районної державної адміністрації, третя особа: СТ «Дніпрове» про усунення порушень правил добросусідства та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку. Просила з урахуванням уточнень, визнати нечинним розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації за №245 8-р. від 1.1.11.2011 року в частині положень щодо видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0689 га на ім'я ОСОБА_2 Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку в с/т «Дніпрове» ділянка НОМЕР_3 площею - 0,0689 га, серія НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_2 Зобов'язати ОСОБА_2 усунути порушення правил добросусідства шляхом знесення за її рахунок незаконно побудованого гаражу, навісу для транспортного засобу, металевої огорожі, які знаходяться на проїжджій частині дороги спеціального користування землекористувачів та перешкоджають заїзду і розвороту спеціального транспорту - пожежної, медичної техніки до сусідніх земельних ділянок. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати - по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок та проведення будівельної - технічного дослідження в розмірі 3170 гривень 88 копійок, разом 3722 рішень 08 копійок (том 1 а.с. 3-5, 107-109, 191-194, 238-242).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дніпропетровської районної державної адміністрації, третя особа: Садівниче товариство «Дніпрове» про усунення порушень правил добросусідства та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку відмовлено у повному обсязі (том 2 а.с.101-106).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (том 2 а.с.116-125).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також неналежне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1, на праві власності належить земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 0,0410 га, що розташована в АДРЕСА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 04.04.2007 (том 1 а.с. 6-10).

Відповідачу, ОСОБА_2, належить земельна ділянка НОМЕР_3 в АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею - 0,0689 га серія НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, що виданий на підставі розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 за №2458-р.(том 1 а.с.39,81)

З пояснень сторін встановлено, що вони не є суміжними землевласниками та між ними склались неприязні стосунки.

Як вбачається з заяви голови садівничого товариства «Дніпрове» ОСОБА_3, керівництво садового товариства «Дніпрове» немає претензій до члена садівничого товариства ОСОБА_2, щодо проїжджої частини дороги, яка знаходиться у спільному користуванні землекористувачів садівничого товариства «Дніпрове». Ускладнень для проїзду приватного, комунального транспорту, пожежної та медичної техніки не існує. Порушень прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів садівничого товариства «Дніпрове» стосовно користування проїжджою частиною з боку ОСОБА_2 немає. Ширина проїжджої частини спільної дороги дозволяє рухатися двом автомобілям одночасно (том 1 а.с.128).

Згідно листа від 23.02.2016 року №2014/04-16 Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, вбачається, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровській області розглянуло звернення стосовно можливості проїзду пожежних машин до будівель садівницького товариства «Дніпрове» між дільницями № НОМЕР_3 і № НОМЕР_9, що розташовані за адресою: с. Дніпрове, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. На підставі документів (державний акт на право власності земельну ділянку серія НОМЕР_11 схематичний план земельної ділянки садового будинку № НОМЕР_3 та генплан С-ЮМЗ-5-ВК1), відповідно п. 2*, додатку ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (далі - ДБН 360-92**) при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків, у тому числі з вбудовано-прибудованими приміщеннями. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м., в даному випадку вона становить більше 6 м. (том 1 а.с.34).

Позивач надала лист-відповідь Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 13.04.2016 року №06.1/13-16/С-35, на її звернення, з якого вбачається, що згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для ведення садівництва за адресою: с/т «Дніпрове», № НОМЕР_3 Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровський район Дніпропетровська область, розробленої TOB «Земельні реформи», наданої управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області листом від 07.04.2016 № 10-403-0.3-1025/2-16, у збірному кадастровому плані земельної ділянки та викопіюванні з плану землекористування між земельними ділянками № НОМЕР_3 та № НОМЕР_7 наявний проїзд, тобто землі загального користування. Однак, згідно із кадастровим планом земельної ділянки та планом меж у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 940497 земельна ділянка № НОМЕР_3 межує із земельною ділянкою № НОМЕР_7 (гр. ОСОБА_4І.), що підтверджується актом встановлення меж земельної ділянки, що передається у власність, складеним 26.05.2011. Також відповідно до генплану С-ЮМЗ-5-ВК1 с/т «Дніпрове» також наявний проїзд між земельними ділянками № НОМЕР_3 та № НОМЕР_7. З виїздом на місцевість встановлено, що вказаний проїзд огороджено та використовується гр. ОСОБА_2 для ведення садівництва відповідно до акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 940497. Ширина дороги між ділянками № 257 та № НОМЕР_9 за результатами вимірів мірною стрічкою (рулеткою) орієнтовно складає 5,70 м. Слід зазначити, що площа земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_11 який видано на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 11.11.2011 № 2458-р та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01756 від 20.12.2011, складає 0,0689 га. однак, відповідно до довідки с/т «Дніпрове», виданої 13.05.2015, площа земельної ділянки, яка значиться на обліку членів с/т «Дніпрове» за ОСОБА_2 станом на 24.11.2012, складає - 0,04, а станом на 06.07.2014 - 0,0689 га. Враховуючи наведе, гр. ОСОБА_2 отримано у власність та використовуються землі загального користування (проїзд), що не відповідає вимогам п. 4 ст. 35 ЗК України, яким визначено, що до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу правління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. З урахуванням викладеного, є підстави для скасування розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 11.11.2011 № 2458-р, скасування державної реєстрації та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_11 як таких, що не відають вимогам законодавства (том 1 а.с.132-133).

Відповідно до довідки с/т «Дніпрове», виданої 13.05.2015, площа земельної ділянки НОМЕР_3, яка значиться на обліку членів с/т «Дніпрове» за ОСОБА_2 станом на 24.11.2012, складає 0,04, а станом на 06.07.2014 - 0,0689 га. (том 1 а.с.173).

Згідно висновку №1205-16 від 22.07.2016 року комплексного будівельно-технічного дослідження Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведеного за замовленням позивача вбачається, що власник земельної ділянки № НОМЕР_3 в с/т «Дніпрове» користується земельною ділянкою площею 33,09 кв.м., яка йому не належить на праві власності, дана земельна ділянка є дорогою загального користування (тупиковим проїздом). Дана земельна ділянка огороджена, на ній встановлено металеві ворота. Наявність даного проїзду між земельними ділянками № НОМЕР_3 та № НОМЕР_7 підтверджується генеральним планом с/т «Дніпрове», але фактично проїзд відсутній. Технічна документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 для ведення садівництва за адресою: с/т «Дніпрове», НОМЕР_3 Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровський район Дніпропетровської області, 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Враховуючи, що землевласником ОСОБА_2 встановлено металеві ворота на дорозі загального користування, що є тупиковим проїздом (відповідно до генерального плану с/т «Дніпрове»), а також значний ухил дороги в бік сусідніх земельних ділянок № НОМЕР_5, НОМЕР_3 факт перешкоди розвороту багатогабаритних, спеціалізованих (в тому числі пожежного транспорту) можливий, особливо у випадках використання дороги для стояки автотранспорту. Здійснення розвороту багатогабаритних спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) біля земельних ділянок, що розташовані нижче по схилу неможливий. Згідно наданого на дослідження технічного паспорту на садовий (дачний) будинок с/т «Дніпрове» ділянка НОМЕР_3 станом на 12.06.2014 та проведеного дослідження встановлено, що на земельній ділянці НОМЕР_3 розташовані наступні будівлі та споруди, а саме: садовий будинок літ. А-2 з терасою літ а-1, підвалами, балконом та лоджією, гараж літ. Б., теплиця літ. В, вбиральня літ. Г, літній душ літ. Д, споруди №1-12, І, ІІ, III. Дані будівлі та споруди розташовані в межах земельної ділянки НОМЕР_3 в с/т «Дніпрове» відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1. В наданому на дослідження технічному паспорті дані про самовільні будівлі та споруди не зазначені, лише зазначено, що садовий будинок літ. А-2 з терасою літ а-1, підвалами, балконом та лоджією, гараж літ. Б, теплиця літ. В, вбиральня літ. Г, літній душ літ. Д, споруди №1-12,І,ІІ, III побудовані в 1989 році. Відповідно до Рішення сьомої сесії XXIII скликання від 09.09.1999 року затверджено документацію по інвентаризації земельних ділянок с/т «Дніпрове» розроблену Дніпропетровським філіалом інституту землеустрою, згідно якої площа ділянок становить 20,28 га, із них під колективним садом 20,23 га, ЛЕП - 0,05га. Згідно даного рішення садовому товариству «Дніпрове» необхідно замовити Дніпропетровському філіалу землеустрою виготовити державний акт на право постійного користування землею. В листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №1004-06/766 від 24.11.2015 зазначено, що інформація стосовно отримання дозвільного документу на виконання будівельних робіт за адресою: "Дніпропетровський район, с. Дніпрове, с/т «Дніпрове», ділянка НОМЕР_3 в Департаменті відсутня. В інформаційних довідках Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_6 від 11.04.2016 та №1004-18.3352 від 03.12.2015 відомості про нерухоме майно відсутні. Виходячи з вищезазначеного, не представляється можливим встановити, на підставі яких документів інженером з інвентаризації нерухомого майна було визначено час побудови (1989 рік) будівель та споруд розташованих на земельній ділянці № НОМЕР_3 в с/т «Дніпрове» та що дані будівлі та споруди не є самовільними. Крім того, при дослідженні встановлено, що власником земельної ділянки № НОМЕР_3 в с/т «Дніпрове» за її межами, а саме на земельній ділянці загального користування (дорозі) встановлено металеві ворота. Дані ворота в технічному паспорті не зазначені (том 1 а.с.195-207).

Також позивач надала висновок експертів за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної та експертизи з питань землеустрою №5153/54-16 по кримінальному провадженню №0002170 від 19.12.2016, в якому зазначено, що межі, розмірі та конфігурація земельної ділянки № НОМЕР_3 в с/т Дніпрове Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області по фактичному користуванню не відповідають межам, розмірам та конфігурації згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 кадастровий номер НОМЕР_1, виданому ОСОБА_2, оскільки власник земельної ділянки НОМЕР_3 в с/т Дніпрове користується земельною ділянкою площею 33,09 кв.м, яка йому не належить на праві власності, оскільки дана земельна ділянка є дорогою загальною користування (тупиковим проїздом). Землевласником ОСОБА_2 встановлено металеві ворота на дорозі загального користування. Що є тупиковим проїздом (відповідно до генерального плану с/т Дніпрове), а також значний ухил дороги в бік сусідніх земельних ділянок №258-260, НОМЕР_3 факт перешкоди розвороту багато габаритних, спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) можливий, особливо у випадках використання даної дороги для стоянки автотранспорту. Здійснення розвороту багато габаритних, спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) біля земельних ділянок, що розташовані нижче по схилу неможливий. В листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №1004-06/766 від 24.11.2015 зазначено, що інформація стосовно отримання дозвільного документу на виконання будівельних робіт за адресою: Дніпропетровський район, с. Дніпрове, с/т Дніпрове, ділянка НОМЕР_3 в Департаменті відсутня. В інформаційних довідках Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_6 від 11.04.2016 та №1004-18/3352 від 03.12.2015 відомості про нерухоме майно відсутні. Виходячи з вищезазначеного на підставі яких документів інженером з інвентаризації нерухомого майна було визначено час побудови 1989 рік будівель та споруд розташованих на земельній ділянці НОМЕР_3 в с/т Дніпрове та що дані будівлі та споруди не є самочинними встановити не представляється можливим. Крім того, при дослідженні встановлено, що власником земельної ділянки НОМЕР_3 в с/т Дніпрове за її межами, а саме на земельній ділянці загального користування (дорозі) встановлено металеві ворота. Дані ворота в технічному паспорті не зазначені. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для ведення садівництва за адресою с/т Дніпрове, НОМЕР_3 Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровський район Дніпропетровська область, 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування (том 2 а.с.17-24).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги позивачки щодо порушення правил добросусідства з боку відповідача ОСОБА_2 є безпідставними і не знайшли свого підтвердження, як у матеріалах справи, так і в судовому засіданні. Позивачка не навела підстав, і не надала достатніх доказів того, що порушено її право на здійснення володіння, розпорядження та користування її земельною ділянкою, внаслідок встановлених відповідачем огорожі, а також що у неї існують перешкоди щодо користування дорогою загального користування, що є тупиковим проїздом с/т «Дніпрове» через встановлення огорожі.

Належних та допустимих доказів, що свідчили б про те, що наявність державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2 (право власності відповідача на земельну ділянку) порушує права та законні інтереси позивача ОСОБА_1, позивачем та її представником до суду не надано. Суд позбавлений можливості вирішувати позовні вимоги щодо ймовірного порушення прав та законних інтересів фізичної особи у майбутньому. Крім того, позивачем не наведено підстав з яких вона вважає, розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 року № 2458-р не відповідає вимогам земельного законодавства, а відповідно і спірного державного акту на право власності на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Право власності особи набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів ( ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та зокрема, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та користувачів, дотримуватись правил добросусідства.

Згідно п.п. «б», «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Зміст добросусідства закріплено у ст. 103 ЗК України. У відповідності до даної норми власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свою права власності іншою особою, може звернулися до суду - з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У ст. 39 ЗК України встановлено, що землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - господарського устрою, з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно п.9 ч.4 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території визначає порядок організації транспортного і пішохідного руху. А в ст. 27 та 30 цього ж закону зазначено, що таке будівельний паспорт та технічні умови і в них чітко вказано, що план забудови та технічна документація на будинок стосується суто земельної ділянки де ведеться будівництво. У відповідності до загальних положень ДБН 360-92* ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми є обов'язковими для органів державного управління, місцевого і регіонального самоврядування підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території сільських поселень. Мережу вулиць і проїздів сільського населеного пункту слід формувати відповідно до його планувальної структури і рельєфу місцевості.

Посилання апелянта, що встановлена відповідачем огорожа не дає їй можливості користуватись проїзною частиною в с/т «Дніпрове», при необхідності здійснити розворот та проїхати пожежному автомобілю чи швидкій не підтверджено доказами.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, листом голови даного садового товариства ускладнень для проїзду приватного, комунального транспорту, пожежної та медичної техніки не існує, ширина проїжджої частини спільної дороги дозволяє рухатися двом автомобілям одночасно. Крім того, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки №259, а ОСОБА_2 власником земельної ділянки НОМЕР_3, отже дані земельні ділянки не є суміжними, а тому у даному випадку відсутнє порушення правил добросусідства позивача з відповідачем.

Крім того, згідно листа від 23.02.2016 року №2014/04-16 Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, вбачається, що при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків, у тому числі з вбудовано-прибудованими приміщеннями. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м. Крім того, згідно висновку №1205-16 від 22.07.2016 року комплексного будівельно-технічного дослідження Дніпропетровського НДІ судових експертиз, який надала позивач встановлено, що дорога біля земельної ділянки № НОМЕР_3 є тупиковим проїздом, а не проїздом для розвороту, також встановлено що ухил дороги в бік земельних ділянок, в тому числі, земельної ділянка НОМЕР_3 дає можливість власникам автомобілів використовувати проїзд для стоянки, розворот багатогабаритних автомобілів неможливий.

Крім того, згідно листа-відповіді, який надала позивач Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 13.04.2016 року № 06.1/13-16/С-35 земельна ділянка відповідача під № НОМЕР_3 межує з земельною ділянкою № НОМЕР_7 - між цими земельними ділянками наявний проїзд, тобто землі загального користування, також зазначено, що ширина дороги між земельними ділянками НОМЕР_8 та НОМЕР_9 за результатом вимірів стрічкою складає 5,70 м , але вимір між земельною ділянкою НОМЕР_3 та земельною ділянкою № НОМЕР_7 (земельні ділянки між сусідами ОСОБА_2 та Гущін) відсутній.

Відповідно до вимог ч.7 ст.376 ЦК України з позовом про знесення самочинного будівництва до суду може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. В той же час власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, як це передбачено ст.391 ЦК України.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" №6 від 30.03.2012 відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України). Пунктом 25 цієї ж постанови встановлено, що відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Твердження позивача, що відповідач незаконно побудувала гараж та навіс не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовано відповідачем, оскільки останньою надано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3238695 від 30.06.2016 року, також згідно висновку експерта від 22.07.2016 року №1205-16 садовий будинок з будівлями та спорудами в с/т Дніпрове на ділянці № НОМЕР_3 розташований в межах земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на ім'я відповідача.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що на момент проведення експертизи на замовлення позивача від 22.07.2016 року на 3-є питання, а саме: Чи існують самовільні побудови? експерт зазначив, що в довідках державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (том 1 а.с.207) відомості відсутні, але на час проведення вищезазначеної експертизи, що підтверджено матеріалами справи вже була наявна інформацію про державну реєстрацію прав та обтяжень від 30.06.2016 року за № 30238695 на ім'я відповідача, що експертом не було встановлено і не було досліджено. Таким чином, підстав для усунення перешкод шляхом знесення будівель немає.

Посилання апелянта на висновок судового експерта за № 5153/54-16 від 19.12.2016 року судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи з питань землеустрою по кримінальному провадженню № 0002170, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки висновок даної експертизи має бути оцінений органом, який її призначав.

В ході розгляду даної справи позивачем не заявлялося питання про призначення експертизи.

Апеляційним судом наголошувалося сторонам про можливість призначення по справі судової землевпорядної експертизи, проте сторони не скористувалися своїм правом.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Посилання в апеляційній скарзі, що розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 року №2458-р є нечинним, а Державний акт на право власності на земельну ділянку в с/т "Дніпрове" серія НОМЕР_10, виданий на ім'я ОСОБА_2 підлягає скасуванню, так як технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянтом не наведено підстав з яких вона вважає, розпорядження таким, що не відповідає вимогам земельного законодавства, а відповідно і спірного державного акту на право власності на земельну ділянку.

Належних та допустимих доказів, що свідчили б про те, що наявність Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2 порушує права та законні інтереси позивача ОСОБА_1, до суду не надано.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищенаведене, висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в справі доказами. Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: