Провадження 2-о/127/750/18
У Х В А Л А

09 листопада 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінова О.С., отримавши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

06.11.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1, при заінтересованій особі: Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення: що ОСОБА_2, яка народилась в м. Деражня Камянець-Подільського району ІНФОРМАЦІЯ_1, є за національністю полька; встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 1564, виданого Львівським міським бюро ЗАГС від 06.10.1964 року, де зазначено національність матері «Українка» замість «полька»; встановити порядок виконання рішення, зобовязавши Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівський області внести зміни до актового запису № 1564 від ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Львів 03.09.1964 року ОСОБА_1, складеного Львівським міським бюро ЗАГС в частині відомостей про матір в графі національність з «українка» на «полька».

Вивчивши заяву та додані до неї документи встановлено, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено ст. 315 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності із подальшим зобовязанням заінтересованої особи до вчинення дій. Хоча зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно пункту 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Вищевказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.02.2018 року по справі № 760/19921/16-ц.

Крім того, встановлення факту неправильності запису про народження та зобов'язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис не встановлюються і не можуть розглядатись в порядку окремого провадження. Враховуючи зміст процесуальних прав, лише відповідача в позовному провадженні може бути зобовязано до виконання певних дій.

Разом з цим, заявник не позбавлений можливості захистити своє право в порядку, визначеному вищенаведеними положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 293, 315 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду в порядку, що передбачений ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділом XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року).

Повну ухвалу суду складено 09.11.2018 року.

Суддя: