ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2018 року

м.Харків

справа № 643/14612/17

провадження № 22-ц/818/376/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 червня 2018 року,постановлене під головуванням судді Сиротникова Р.Є., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 червня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади контролера - касира відділення № 280 ПАТ «УкрСиббанк». Скасовано наказ № 302-ВК ПАТ «УкрСиббанк» від 23.10.2017 «Про кадрові питання» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади контролера-касира відділення № 280 ПАТ «УкрСиббанк». Поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера-касира відділення № 280 ПАТ «УкрСиббанк». Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2017 по 15.06.2018 у розмірі 65694, 72 грн. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що в ході судового розгляду був встановлений факт порушення ОСОБА_1 своїх посадових обовязків та вимог постанови Національного банку. Позивачем було порушено внутрішньобанківські нормативні акти, що встановлюють правила зберігання грошових цінностей, правила зберігання ключів. Вказане свідчить про втрату довіри до відповідачки. Вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачки на посаді контролера-касира відділення № 280 АТ «УкрСиббанк» та стягнення середнього заробітку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «УкрСиббанк» не доведено причетності ОСОБА_1 до крадіжки грошових коштів. А порушенні позивачкою вимоги відповідних Керівництв, затверджених наказами АТ «УкрСиббанк», не може слугувати підставою для втрати до неї довіри.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки № 534, виданої 02 вересня 1977 року на імя ОСОБА_1, вона відповідно до наказу № 452 - ВК від 16 листопада 2015 року переведена з посади старшого касира відділення № 280 на посаду контролера-касира відділення № 280 (а.с.5).

03 травня 2017 року між заступником начальника Центру з грошового забезпечення, центу підтримки Східного регіону АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 та членами трудового колективу (бригади) відділення № 280 АТ «УкрСиббанк», в особі керівника ОСОБА_1 контролера касира відділення №280 АТ «УкрСиббанк» укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. (а.с. 31-33).

19 листопада 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» в особі начальника Центру підтримки Східного регіону АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 та ОСОБА_1, контролером-касиром відділення № 280 АТ «УкрСиббанк» про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 30)

Наказом № 302-ВК від 23 жовтня 2017 року позивачку звільнено з роботи 12 жовтня 2017 на підставі п. 2 ст.41 КЗпП України з винних дій працівника, що дають підстави для втрати довіри (а.с.6).

З наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлена 23 жовтня 2017 року, зробивши при цьому запис про свою незгоду з даним наказом, та наміром звернутись до суду. Копію наказу ОСОБА_1 отримала.

Як на підставу позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 посилалася на те, що її звільнення є незаконним та передчасним, оскільки на вказаній посаді вона працювала з листопада 2015 року. В її функціональні обов'язки входило приймання та видача інкасаторам завантажених грошовими коштами касет для банкоматів. Вказані опломбовані касети з грошовими коштами приймаються та видаються у спеціально передбачених сумках, весь процес відбувається під постійним відеонаглядом. Отримавши від касира касети з грошовими коштами, інкасатор відвозить їх та встановлює у відповідні банкомати, а через деякий час повертає для поповнення та наступного встановлення у банкомат. 15 вересня 2017 року при перерахунку касети з грошовими коштами, яка 14 вересня 2017 доставлена до відділення банку № 280 інкасатором ОСОБА_4, виявлено нестачу 614 купюр по 200 гривень, що становить 122 800 грн. У подальшому встановлено, що вказану касету отримав 12 вересня 2017 інкасатор ОСОБА_5, а видала йому касету позивачка ОСОБА_1 у присутності бригади інкасаторів та охоронців. 23 жовтня 2017 року її було звільнено через те, що 11 вересня 2017 року вона не була присутня під час закриття сховища касиром ОСОБА_6 Вважає, що допущене нею порушення є недостатнім для категоричного переконання власника про втрату довіри працівником, бо ці дії не свідчать про втрату довіри, вони не призвели до будь-яких негативних наслідків, так як видача касети інкасатору здійснювались не одним касиром, а у складі бригади інкасаторів та охоронців. Крім того, сама опломбована касета знаходилась в спеціальній сумці, та весь процес видачі фіксування камерами спостереження. Сам факт звільнення з таким формулюванням є занадто суворим покаранням, без застосування попереднього адміністративного стягнення, враховуючи її бездоганну та сумлінну працю за весь час перебування на займаній посаді.

Стаття 43 Конституції України встановлює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довіри (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довіри до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для звільнення ОСОБА_1 є службова записка начальника Центру управління готівковими засобами Департаменту забезпечення готівковими грошовими засобами АТ «УкрСиббанк» від 11 жовтня 2017 року, відповідно до якої, ОСОБА_1 зафіксовані порушення вимог нормативних документів, а саме: вимог Керівництва № 6.2 «Порядок зберігання, обліку та передачі печаток, штампів, ключів, а саме п. 1.6, п. 2.1, Додаток № 2, вимоги Керівництва № 6 «Організація схоронності цінностей», затверджених Наказом АТ «УкрСиббанк» № П-OPS-2017-75 від 18.04.2017, а саме п. 3.8., вимоги Керівництва № 6 «Організація схоронності цінностей», затверджених наказом АТ «УкрСиббанк» № П - OPS-2017-75 від 18.04.2017, а саме п. 3.13, Додатка № 4, вимоги керівництва № 6.2 «Порядок зберігання, обліку та передачі печаток, штампів, ключів, а саме п. 1.6, п. 2.1, Додатку № 2; підставою для звільнення позивача також стала пояснювальна записка контролера-касира відділення № 280 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 від 05 жовтня 2017 внаслідок чого у відповідності до п. 2ст. 41 КЗпП звільнено з посади контролера - касира, відділення № 280 АТ «УкрСиббанк», з винних дій працівника, у зв'язку із втратою довіря. (а.с. 25, 27).

Так згідно змісту службової записки від 11 жовтня 2018 року контролер-касир ОСОБА_1, яка станом на 11 вересня 2017 року є бригадиром бригади відповідно до договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 03-Б від 03 травня 2017 року і Розпорядження № 118/1 від 14 червня 2017 року призначена першою особою, відповідальною за схоронність цінностей і закриття/відкриття сховища цінностей, ввечері 11 вересня 2017 року передала закріплені за нею згідно з «Електронним реєстром обліку ключів, пломбіра торів, кліше» ключі від сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси і від перед сховища (сеймової кімнати) члену бригади № 3 старшому касиру відділення № 280 ОСОБА_7, яка Розпорядженням призначена другою особою, відповідальною за схоронність цінностей і закриття/відкриття сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси.

Контролер-касир відділення № 280 ОСОБА_1, яка Розпорядженням № 118/1 від 14 червня 2017 року призначена першою особою, відповідальною за схоронність цінностей і закриття/відкриття сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси не була присутньою при закритті сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси ввечері 11 вересня 2017 року в період часу 21:01 по 21:09, закриття сховища здійснювали два працівника відділення № 280, призначені Другою особою: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, в той час як на довідці про обороти і залишки готівки та інших цінностей операційної каси підпис про закриття сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси проставлено: ОСОБА_8 і ОСОБА_6

Старший касир відділення № 280 ОСОБА_6 згідно з розпорядженням № 118/1 від 14.06.2017 року призначена Другою особою, відповідальною за схоронність цінностей і закриття/відкриття сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси, не була присутньою при відкритті сейфової кімнати (передсховища), сховища цінностей вечірньої (післяопераційної) каси зранку 12 вересня 2107 року, відкриття сховища і сховища цінностей здійснювала Перша особа ОСОБА_1, при цьому у неї знаходились усі ключі перед сховища та сховища цінностей, хоча Друга особа не має права доступу до ключів Першої особи.

ОСОБА_1 не заперечує факту порушення нею вимог керівництва № 6 «Оганізація схоронності цінностей", затверджених Наказом АТ «УкрСиббанк» П-ОРS-2017-75 від 18 квітня 2017 року, а саме: пункт 3.13 (відкриття сховища цінностей одноособово Першою особою), Додаток 4 (доступ інкасатора в передсховище без присутності Другої особи); вимоги керівництва № 6.2 «Порядок зберігання, обліку та передачі печаток, штампів, ключів», а саме: пункт 1.6, пункт 2.1, Додаток № 2 (Доступ Другої особи до ключів, закріплених за Першою особою).

Разом з тим за фактом нестачі грошових коштів, за яким проводилося службове розслідування, встановити обставини, при яких виникла нестача грошових коштів або винних осіб, що ними заволоділи, не виявилося можливим. За даним фактом до правоохоронних органів відповідач не звертався, відомості про відкриття кримінального провадження за фактом крадіжки в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року, при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довіри до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КзпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т.ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять доведеності причинно-наслідкового зв'язку між нестачею грошових коштів у ПАТ «УкрСиббанк» та діями ОСОБА_1 або причетності ОСОБА_1 до нестачі грошових коштів.

Порушення позивачкою правил «Організації зберігання цінностей» не є достатньою підставою для видання наказу про звільнення за ч. 2 ст. 41 КЗпП України з підстав втрати довіри, з огляду на попередню бездоганну роботу працівника протягом тривалого часу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Розрахунок середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу сторонами не заперечувався в ході судового розгляду.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_9