Справа № 450/3064/16-ц Провадження № 2/450/186/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарях Штойка С.В., Бідник І.Р.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Ямпільської сільської ради, третьої особи ОСОБА_5 , яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,4910 га кадастровий №:03:000:0634; площею 0,0875 га кадастровий №:03:000:0635; площею 0,2745 га кадастровий №:04:000:0081; площею 0, 1926 га кадастровий №:06:000:0161; для ведення особистого селянського господарства площею 0,2471 га кадастровий №:01:004:0584; площею 0,1778 га кадастровий №:01:004:0585; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3674 га кадастровий №:03:000:0637; площею 0,4928 га кадастровий №:05:000:0444; площею 0,0878 га кадастровий №:03:000:0636; площею 0,2742 га кадастровий №:04:000:0082; площею 0,1929 га кадастровий №:06:000:0162, що розташовані на території Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельних ділянок розташованих на території Ямпільської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4910 га кадастровий №:03:000:0634; площею 0,0875 га кадастровий №:03:000:0635; площею 0,2745 га кадастровий №:04:000:0081; площею 0, 1926 га кадастровий №:06:000:0161. Оскільки ОСОБА_6 своїм майном не розпорядилася, то спадкоємцями першої черги по закону після її смерті були її чоловік ОСОБА_7 та сини ОСОБА_8 , ОСОБА_4 і позивач ОСОБА_5 . Чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини прийняли спадщину після смерті спадкодавця за фактичним проживанням. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_8 , внаслідок чого відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини земельних ділянок, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_6 . Єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті в силу до ст.1261 ЦК України від 2004 р. був батько позивача ОСОБА_7 , який до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті сина ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , внаслідок чого відкрилася спадщина, яка складається: з 1/2 частини вищезазначених земельних ділянок, які він прийняв після смерті своєї померлої дружини ОСОБА_6 та 1/2 частини, які він прийняв після смерті сина ОСОБА_8 . Крім цього, батькові позивача належали земельні ділянки, що розташовані на території Ямпільської сільської ради для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 10.06.1996 р. серія ЛВ №8305, площею 0,2471 га кадастровий №:01:004:0584 та площею 0,1778 га кадастровий №:01:004:0585; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю від 25.12.2001 р. серія 2-ЛВ №046927 площею 0,3674 га кадастровий №:03:000:0637, площею 0,4928 га кадастровий №:05:000:0444, площею 0,0878 га кадастровий №:03:000:0636, площею 0,2742 га кадастровий №:04:000:0082, площею 0,1929 га кадастровий №:06:000:0162. За фактичним прийняттям спадщини, як особа котра проживала зі спадкодавцем на момент смерті, просить визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки. В подальшому, в зв`язку з тим, що позивачеві стало відомо про існування заповіту на його користь, позивач уточнив позовні вимоги, та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування по закону після смерті батька ОСОБА_7 на 1/2 вказаних земельних ділянок та на 1/2 таких в порядку спадкування по заповіту після смерті батька ОСОБА_7 .

Третя особа ОСОБА_5 подав суду зустрічний позов, яким з аналогічних мотивів та правових підстав просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,4910 га кадастровий №:03:000:0634; площею 0,0875 га кадастровий №:03:000:0635; площею 0, 2745 га кадастровий №:04:000:0081; площею 0,1926 га кадастровий №:06:000:0161; для ведення особистого селянського господарства площею 0,2471 га кадастровий №:01:004:0584; площею 0,1778 га кадастровий №:01:004:0585; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3674 га кадастровий №:03:000:0637; площею 0,4928 га кадастровий №:05:000:0444; площею 0,0878 га кадастровий №:03:000:0636; площею 0,2742 га кадастровий №:04:000:0082; площею 0,1929 га кадастровий №:06:000:0162, що розташовані на території Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалою від 09.12.2016 року відкрито провадження у справі.

Протокольними ухвалами суду від 07.12.2017 року у задоволенні клопотань представника позивача ОСОБА_1 та представника третьої особи ОСОБА_3 про допит свідків з метою встановлення факту проживання було відмовлено, оскільки позовні заяви не містять вимог прохальної частини про встановлення факту проживання сторін із спадкодавцями.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним в позові, просять задоволити такий повністю.

Відповідач в судове засідання свого представника не скерував, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом заперечила повністю, підтримала зустрічний позов, дала пояснення аналогічні викладеним зустрічному позові, просить відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків мас право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. і ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи (позивач за зустрічним позовом), оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів виходячи з наступного.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.01.1954 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 29.01.1954 року.

Від шлюбу подружжя ОСОБА_9 мало трьох дітей: ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 07.06.2002 року видане Ямпільською сільською радою, Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №08.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 25.12.2001 р. серія ІІ ЛВ №066928 ОСОБА_6 належали земельні ділянки площею 0,4910 га кадастровий №:03:000:0634; площею 0,0875 га кадастровий №:03:000:0635; площею 0,2745 га кадастровий №:04:000:0081; площею 0,1926 га кадастровий №:06:000:0161, що розташовані на території Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаної норми ЦК України 2003 року застосовується до спадщини, яка відкрилася, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року; якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовується ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином, до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_6 , застосовуються положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом чи за заповітом.

Згідно із вимогами ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом до майна померлої ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_7 , сини ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тобто, право власності спадкоємця на спадщину, яку він прийняв, презюмується.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Так, відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, яка також набула чинності на момент виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути в т.ч. довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Ямпільської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області № 1242 від 02.12.2016 року ОСОБА_6 до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . На момент її смерті разом з нею проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 .

Позивач ОСОБА_4 , згідно копії паспорта громадянина України, з 06.03.1990 року зареєстрований в АДРЕСА_2 , третя особа ОСОБА_8 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , на момент смерті матері ОСОБА_6 разом з нею не проживали та не прийняли спадщину фактичними діями, що підтверджено в судовому засіданні, а відтак в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_6 вступили її чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 , тобто прийняли спадщину фактичними діями.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.05.2010 року.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відтак внаслідок смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини земельних ділянок, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_6 . На випадок своєї смерті ОСОБА_8 своїм майном не розпорядився. У шлюбі не перебував, дітей не мав.

Єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті до ст.1261 ЦК України від 2004 р. є батько ОСОБА_7 .

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В матеріалах справи наявна довідка Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1243 від 02.12.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 і до дня його смерті з ним проживали батько ОСОБА_7 та брат ОСОБА_4 . Проте, суд не приймає до уваги цю довідку та оцінює таку критично, оскільки ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про смерть, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не 01.05.2010 року, як зазначено в довідці. Крім того, у цій довідці не зазначено по-батькові ОСОБА_8 , а також братом зазначено « ОСОБА_10 », а той час як позивач « ОСОБА_4 ». Разом з тим, акт від 30.09.2016 року судом до уваги не приймається, оскільки такий не засвідчений відповідними посадовими особами Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Таким чином, факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті сина ОСОБА_11 перед судом не доведений.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 виданим 24.11.2010 року.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 10.06.1996 р. серія ЛВ №83055 йому належали земельні ділянки площею 0,2471 га кадастровий №:01:004:0584, площею 0,1778 га кадастровий №:01:004:0585 для ведення особистого селянського господарства на території Ямпільської сільської ради та згідно державного акту на право приватної власності на землю від 25.12.2001 р. серія 2-ЛВ №046927 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ямпільської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області площею 0,3674 га кадастровий №:03:000:0637, площею 0,4928 га кадастровий №:05:000:0444, площею 0,0878 га кадастровий №:03:000:0636, площею 0,2742 га кадастровий №:04:000:0082, площею 0,1929 га кадастровий №:06:000:0162.

Земельна ділянка площею 0,1048 га, що належала ОСОБА_7 згідно державного акту на право приватної власності на землю від 10.06.1996 р. серія ЛВ №83055, відчужена ним за договором дарування від 21.10.2004 року.

Відповідно до ст.ст.1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до заповіту, посвідченого 29.11.2002 року секретарем виконкому Ямпільської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, ОСОБА_7 все своє майно заповів своїм синам ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, в редакції від 16.10.2010 року, що була чинна на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом не приймаються до уваги довідка Ямпільської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області № 1244 від 02.12.2016 року про фактичне проживання позивача з батьком ОСОБА_7 до дня його смерті за адресою АДРЕСА_1 та акт Ямпільської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області від 17.02.2017 року, оскільки такі є взаємосуперечливими, а інших належних та допустимих доказів фактичного проживання, які б в сукупності дали можливість беззаперечно встановити факт проживання зі спадкодавцем на час смерті сторони суду не надали. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся з пропуском шестимісячного строку, а третя особа заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказ МЮУ № 20/5 від 03.03.2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути в тому числі довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб.

Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Таким чином, поняття місця проживання та місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться не є тотожними.

Виходячи з системного аналізу вказаних положень, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із цим спадкодавцем, може бути доказом фактичного проживання лише за відсутності даних про місце реєстрації фізичної особи, в іншому випадку (тобто при наявності відмітки в паспорті про місце реєстрації) - така довідка є лише доказом місця перебування фізичної особи.

Відтак правових підстав для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів у суду немає, сторони не довели факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 392, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

в и р і ш и в:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.