_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/485/18
УХВАЛА

13.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2 акціонерного товариства «МТБ БАНК», за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, про видачу дублікату виконавчого документа судового наказу №2-н-2742/08 від 29.10.2008 року, виданого Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський ОСОБА_5» заборгованості за кредитним договором в сумі 35989 гривень 00 копійок, судового збору в сумі 179 гривень 94 копійки та ІТЗ у розмірі 15 гривень 00 копійок, та поновлення строку для предявлення його до виконання,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2018 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_2 акціонерного товариства «МТБ БАНК», за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, про видачу дублікату виконавчого документа судового наказу №2-н-2742/08 від 29.10.2008 року, виданого Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський ОСОБА_5» заборгованості за кредитним договором в сумі 35989 гривень 00 копійок, судового збору в сумі 179 гривень 94 копійки та ІТЗ у розмірі 15 гривень 00 копійок, та поновлення строку для предявлення його до виконання.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08 жовтня 2018 року справу за вказаною заявою прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник заявника ОСОБА_2 акціонерного товариства «МТБ ОСОБА_5» у судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак у заяві зазначив, що заявлені вимоги підтримує та просить розгляд справи провести за його відсутності.

Заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2,3 ст.433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста ОСОБА_1 перебувала справа №2-н-2742/08 за заявою ВАТ «Морський ОСОБА_5» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський ОСОБА_5» заборгованості за кредитним договором в сумі 35989 гривень 00 копійок, судового збору в сумі 179 гривень 94 копійки та ІТЗ у розмірі 15 гривень 00 копійок.

29 жовтня 2008 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 був виданий судовий наказ №2-н-2742/08 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський ОСОБА_5» заборгованості за кредитним договором в сумі 35989 гривень 00 копійок, судового збору в сумі 179 гривень 94 копійки та ІТЗ у розмірі 15 гривень 00 копійок.

З наданих до суду доказів вбачається, що 04 грудня 2008 року представник стягувача ВАТ «МТБ» звернувся до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про прийняття вказаного судового наказу до виконання.

11 грудня 2008 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову №В-8/1034 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-2742/08, виданий 18 листопада 2008 року Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 на користь ВАТ «МТБ» у розмірі 36183 гривні 94 копійки.

Судом встановлено, що 11 вересня 2018 року ПАТ «МТБ БАНК» (який є правонаступником ВАТ «МТБ») отримало лист від Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, яким повідомлено, що виконавче провадження ВП №10570663 з примусового виконання судового наказу №2-н-2742/2008, виданого Київським районним судом міста ОСОБА_1 29.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «МТБ» грошової суми у розмірі 35989 грн., судового збору в сумі 179 грн., ІТЗ у розмірі 15 грн. було відкрито 11.12.2008 року. Згідно перевірки даних, що містяться в Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, вищевказане виконавче провадження було закінчено на підставі п.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 1999 року), а виконавчий документ було повернуто стягувачу. Виконавче провадження №10570663 було передано на зберігання до архіву за архівним номером №6860/11.

З заявою про видачу дублікатів вказаних виконавчих листів та поновлення строку для їх предявлення до виконання, стягувач звернувся до суду 05 жовтня 2018 року.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Щодо втрати оригіналів виконавчих листів, заявник зазначив, що під час поштової пересилки оригінали вказаних виконавчих листів було втрачено.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд зазначає, що жодне посилання повинно бути підтверджено та обґрунтовано.

Однак ПАТ «МТБ ОСОБА_5» навіть не зазначено жодних посилань в обґрунтування втрати виконавчого документа.

Також ПАТ «МТБ ОСОБА_5» в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано до суду жодних доказів на підтвердження втрати виконавчих листів; не надано доказів, що банком дійсно здійснювався пошук цих виконавчих листів, здійснювався відповідний запит до Одеської дирекції «Поштамт Центр поштового звязку №1» Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Європейський Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

З заяви та наданих до суду документів вбачається, що ПАТ «МТБ ОСОБА_5» протягом тривалого часу, а саме з дати постановлення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 11.12.2018 року по дату надання запиту, на який отримано вищевказаний лист, а саме до 31.08.2018 року, тобто на протязі майже десяти року стягувач не вживав будь-яких заходів для отримання інформації про стан виконавчого провадження, не цікавився станом провадження, оскільки виконання рішення є невід'ємною складовою судового розгляду.

Також судом не приймаються надані представником ПАТ «МТБ» заяви від 26.03.2015 року та від 16.11.2016 року, як належні докази надіслання запитів до Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження надіслання цих заяв та їх отримання державною виконавчою службою.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що представником ПАТ «МТБ ОСОБА_5» не підтверджено факт втрати оригіналу виконавчого документа судового наказу №2-н-2742/2008, виданого 29.10.2008 року Київським районним судом міста ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з цього, не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

На підставі вищевикладеного, оскільки судом не встановлена втрата та поважність причин пропуску строків предявлення до виконання виконавчих листів, заявник жодних документів на підтвердження своїх вимог не надав, то у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його предявлення слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 акціонерного товариства «МТБ БАНК», за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, про видачу дублікату виконавчого документа судового наказу №2-н-2742/08 від 29.10.2008 року, виданого Київським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський ОСОБА_5» заборгованості за кредитним договором в сумі 35989 гривень 00 копійок, судового збору в сумі 179 гривень 94 копійки та ІТЗ у розмірі 15 гривень 00 копійок, та поновлення строку для предявлення його до виконання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Калініченко Л. В.