ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1647/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/159/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарями - Шкарупою Ю.В. і Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач-відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МТД груп",

відповідач-позивач - ОСОБА_3,

третя особа, відповідач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів",

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітрікс Сервіс",

третя особа за зустрічним позовом - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліна В'ячеславівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2018 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» до ОСОБА_3 про встановлення предмета іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» про визнання договору іпотеки частково недійсним,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - місто Чернігів,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 31.07.2018,

У С Т А Н О В И В:

28.02.2018 ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» звернулось позовом до ОСОБА_3, в якому просило встановити факт, що предмет іпотеки, зазначений в договорі іпотеки від 06.02.2008 - квартира АДРЕСА_1 після здачі будинку в експлуатацію являється квартирою АДРЕСА_1. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №14/10-205 від 28.12.2006 в розмірі 19 481 860,88 грн звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ТОВ «Юридична компанія «МТД груп», за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «МТД груп», всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 28.12.2006 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс» було укладено кредитний договір №14/10-205, за яким товариству відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом 3 000 000 грн, який в подальшому змінювався на підставі додаткових договорів, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. В забезпечення даного зобов'язання 06.02.2008 між Банком та Чернігівським заводом укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. за номером 1105, з накладенням заборони на майнові права, які є предметом іпотеки і які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек. ТОВ «Вітрікс Сервіс», як боржник, зобов'язання по кредитному договору виконував неналежним чином. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 19.06.2009 з боржника стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 481 860 грн. 09.09.2013 між АБ ««Банк регіонального розвитку» укладено Договір №52 відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/10-205 від 28.12.2006. 08.11.2013 ухвалою Печерського районного суду м.Києва замінено у виконавчому провадженні стягувача АБ ««Банк регіонального розвитку» на ТОВ «Юридична компанія «МТД груп».

За твердженням позивача предмет іпотеки, зазначений у іпотечному договорі від 06.02.2008, а саме трикімнатна квартира АДРЕСА_1, після здачі будинку в експлуатацію являється квартирою АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3, для якого іпотека зберігає свою дію.

16.04.2018 ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати іпотечний договір, посвідчений 06.02.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1105, недійсним в частині передачі в іпотеку майнових прав на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилався на те, що він набув майнові права на квартиру до підписання іпотечного договору, сплативши повністю вартість об'єкта будівництва. Згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» майнові права на час виникнення спірних правовідносин не могли бути предметом застави, а тому договір іпотеки, який укладено без згоди відповідача на передачу майнових прав на спірну квартиру в іпотеку, є недійсним в силу ст.203,215 ЦК України як такий, що укладений з порушенням ст.583 ЦК України та ст.5 Закону України «Про іпотеку». Також ОСОБА_3 звертає увагу, що в державних реєстрах відсутні відомості, що спірна кватира знаходилась під забороною чи обмеженням на відчуження.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 04 травня 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та ТОВ «Вітрікс Сервіс».

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» до ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 до ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» задоволено, визнано недійсним договір іпотеки від 06.02.2008, укладений між АБ «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» і ТОВ «Вітрікс Сервіс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. (реєстровий номер 1105), у частині передачі ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» в іпотеку майнових прав на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, стягнуто з ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» на користь ОСОБА_3 704,80 грн у відшкодування сплаченої суми судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов товариства задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Скаржник зазначає, що він, як іпотекодержатель, у разі порушення боржником основного зобов'язання має право задовольнити вимоги за рахунок предмет іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки після завершення будівництва і оформлення права власності квартира залишається предметом іпотеки. Позивач вважає, що розглядаючи зустрічну позовну заяву, і, приймаючи рішення про її задоволення, суд першої інстанції повинен був з'ясувати в чому укладений договір іпотеки порушив права ОСОБА_3 і чи можливий такий спосіб захисту порушення права як визнання недійсним частини договору іпотеки, враховуючи, що будівництво квартири здійснювалось за рахунок коштів ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», і саме йому належали майнові права на квартиру, в той час як відповідач лише забронював квартиру №65 і висловив бажання придбати дану квартиру в майбутньому, тому при укладанні договору іпотеки 06.02.2008 не було порушено жодних прав ОСОБА_3 Скаржник вважає, що ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» мав право передати в іпотеку майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором не виконуються належним чином, ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Оскільки, Чернігівський завод ухилився від свого обов'язку внести зміни до Договору іпотеки після введення будинку в експлуатацію, то реалізація права позивача, передбаченого ст.38 Законом України «Про іпотеку» можлива лише після встановлення факту, що незавершене будівництво квартири №65 на даний момент вже є квартирою №65, про що і заявлено відповідні позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи, що судове рішення є законним та обґрунтованим. Вказує, що він є належним набувачем квартири, договір дольової участі є дійсним, не припиненим та нерозірваним. Наголошує, що він не укладав будь-яких договорів з кредитором, не надавав і згоди на передачу в іпотеку майнових прав на квартиру. Погоджується із висновком суду про те, що ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» неправомірно передав в іпотеку майнові права, які на час укладення договору іпотеки не могли бути предметом такого договору, тому договір іпотеки, укладений до того ж без згоди відповідача-позивача, є недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення Договору іпотеки майнові права на нерухоме майно не могли бути предметом іпотеки, що свідчить про невідповідність Договору іпотеки в частині передачі в іпотеку банку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 вимогам закону, є підставою для визнання договору недійсним в цій частині, тягне за собою задоволення зустрічного позову і виключає задоволення первісного позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Судом встановлено, що 27.04.2004 між Колективним будівельно-монтажним підприємством «Укренергобуд», який в подальшому перетворено в Закрите акціонерне товариство «Будівельна компанія «Укренергобуд» та КП «Чернігівбудінвест» було укладено договір № 1, відповідно до якого Укренергобуд зобов'язалося за рахунок власних коштів та за рахунок коштів пайовиків збудувати та здати в строк трьохсекційний житловий будинок в межах вулиць АДРЕСА_1 а КП «Чернігівбудінвест» - зобов'язався надати КБМП «Укренергобуд» дозвільно-погоджувальні документи та виконати технічний нагляд за будівництвом будинку.

14.12.2005 між КБМП «Укренергобуд», КП «Чернігівбудінвест» та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» було укладено угоду про внесення змін до договору №1 від 27.04.2004, відповідно до якої останнє виявило намір здійснити фінансування будівництва частки житла в зазначеному вище будинку; того ж дня було підписано акт розподілу квартир в будинку.

19.12.2005 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради прийнято рішення № 311 відповідно до якого житловому будинку, що будується на АДРЕСА_1

06.10.2006 між КБМП «Укренергобуд», КП «Чернігівбудінвест» та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» укладено додаткову угоду № 2 до договору від 27.04.2004 № 1, відповідно до якої КП «Чернігівбудінвест» передав ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» виконання функцій замовника будівництва Будинку.

06.10.2006 КБМП «Укренергобуд», КП «Чернігівбудінвест» та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» було укладено договір № 1/412, відповідно до якого КБМП «Укренергобуд» зобов'язалося за рахунок коштів Заводу та коштів пайовиків здійснити проектування та будівництво Будинку.

У зв'язку з викладенням договору № 1 від 27.04.2004 в новій редакції та відповідно до додаткової угоди № 2, між КБМП «Укренергобуд», КП «Чернігівбудінвест» та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» було підписано акт розподілу квартир та приміщень в Будинку, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_1 закріплено за ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів».

28.12.2006 між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс» було укладено кредитний договір № 14/10-205, у відповідності до якого банк відкрив боржнику відновлювану кредитну лінію лімітом 3000000 грн на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а боржник зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти та повернути його в строки встановлені договором. У подальшому було укладено ряд додаткових договорів до кредитного договору, відповідно до яких змінювалися строки та збільшувався розмір ліміту кредитної лінії.

06.02.2008 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», як майновим поручителем ТОВ «Вітрікс Сервіс» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого товариством передано в іпотеку майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, загальною площею 4245.23 кв.м, в тому числі й на квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір був досвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Кияшко А. В., реєстровий № 1105.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2009 стягнуто солідарно з ТОВ «Вітрікс Сервіс», ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» заборгованість за кредитним договором від 28.12.2006 №14/10-205 в розмірі 19 481 860, 88 грн.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2010 ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» (ідентифікаційний код 32284441) визнано банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2010 визнані грошові вимоги кредитора - Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» з включенням їх до реєстру вимог кредиторів - в сумі 58589117,76 грн та 132922,77 доларів США. Дані грошові вимоги виникли через наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі щодо кредитного договору № 14/10-205 від 28.12.2006, забезпеченого договором іпотеки від 06.02.2008. Дані щодо подання заяви Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» до господарського суду щодо невиконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2009 та внесення невиконаного зобов'язання до реєстру вимог кредиторів - відсутні.

09.09.2013 між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» і ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» укладено Договір № 52 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором від 28.12.2006 №14/10-205.

31.10.2013 між Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» і ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» укладено договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О. І., реєстровий № 2507.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2014 замінений кредитор Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку» процесуальними правонаступниками, в т.ч. ТОВ «Юридична компанія «МТД груп».

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 08.11.2013 у справі №757/22840/13-ц задоволено заяву Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» і замінено стягувача АБ «Банк регіонального розвитку» на ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» у виконавчому провадженні №19392112 про стягнення ТОВ «Вітрікс Сервіс», ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» заборгованості за кредитним договором від 28.12.2006 №14/10-205 в розмірі 19 481 860, 88 грн та судових витрат.

На виконання даної ухвали головним державним виконавцем відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. була винесена постанова про заміну сторони у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1227/09 від 26.04.2010.

Таким чином на даний час задоволенням вимог по виконанню зобов'язань за кредитним договором від 28.12.2006 №14/10-205 на користь ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» паралельно займається ліквідатор ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» в рамках ліквідаційної процедури та державна виконавча служба в рамках виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1227/09 від 26.04.2010.

12.01.2006 між ОСОБА_3 та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» було укладено договір дольової участі у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1, за яким ОСОБА_3 взяв на себе участь в інвестуванні будівництва житлового будинку, розташованого на розі вулиць АДРЕСА_1 за будівельною адресою: АДРЕСА_1, а товариство зобов'язувалось збудувати житловий будинок та передати ОСОБА_3 частину новозбудованого житла - квартиру АДРЕСА_1, в порядку та на умовах, що визначені даним Договором.

На виконання своїх зобов'язань за Договором дольової участі та додаткових угод до нього, 01.04.2010 ОСОБА_3 сплатив кошти в сумі 341461 грн.

02.04.2010 у власність ОСОБА_3 було передано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 81,3 м2, вартістю 341461 грн, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкту інвестування (квартири).

31.05.2010 виконавчий комітет Чернігівської міської ради на підставі рішення від 17.05.2010 № 92, видав ОСОБА_3 свідоцтво на право власності на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Аналізуючи викладені вище обставини справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» про встановлення факту, що предмет іпотеки зазначений в іпотечному договорі від 06.02.2008, а саме трикімнатна квартира АДРЕСА_1 після здачі будинку в експлуатацію являється квартирою АДРЕСА_1 є безґрунтовними і такими, що суперечить договірній природі іпотечних відносин.

Як вказано вище, в іпотеку за договором від 06.02.2008 передавалися майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме (окрім інших) - квартиру АДРЕСА_1

За змістом п. 8.3 договору іпотеки від 06.02.2008 після закінчення будівництва сторони повинні були внести відповідні зміни до цього договору, що стало б підставою для перереєстрації заборони відчуження. Проте такі домовленості сторонами виконані не були. Доводи скаржника щодо ухилення іпотекодателя від внесення відповідних змін до договору іпотеки є безґрунтовними і такими, що не підтверджені жодним доказом.

Не можуть бути прийняті до уваги твердження скаржника щодо не з'ясування судом першої інстанції порушення прав ОСОБА_3 оспорюваним договором іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

За змістом статей 215, 216 ЦК України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Оскільки оспорюваними договорами передано в іпотеку майнові права на квартиру, яка належить ОСОБА_3, тому він відповідно до положень статей 15, 16, 215, 216 ЦК України має право оспорювати зазначений вище іпотечний договір в судовому порядку, оскільки цей договір стосуються його прав та інтересів.

При вирішенні зустрічного позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», за яким законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону й інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України; Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, і частково Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який установлює обов'язковість іпотеки при забезпеченні договорів між забудовником і стороною, яка фінансує будівництво.

За змістом частин 1, 3 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до частини другої статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Статтями 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) (далі - Закон № 898-IV) визначено, що застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

На час укладення договору іпотеки (06.02.2008) стаття 5 Закону № 898-IV не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом № 800-VІ від 25 грудня 2008 року.

Закон України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (далі - Закон № 979-IV) (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) встановлювала відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Отже, предметом правового регулювання Закону № 979-IV є відносини з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 28.12.2006 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс».

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25 грудня 2008 року, що набрав чинності 14 січня 2009 року, яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку».

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17.04.2013 у справі №6-8цс13.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_3 виконав свої грошові зобов'язання за договором дольової участі, повністю сплативши вартість об'єкту будівництва (стовідсоткову передоплату), тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва.

Оскільки майнові права на відповідну квартиру в незавершеному будівництвом жилому будинку, вартість якої була сплачена ОСОБА_3 до укладення договору іпотеки, відповідно до положень закону у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки, ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» неправомірно передало в іпотеку зазначені майнові права, а тому договір іпотеки, який укладено без згоди ОСОБА_3 в частині передачі в іпотеку майнових прав на спірну квартиру, є недійсним у силу статей 203, 215 ЦК України, як такий, що укладений з порушенням вимог частини другої статті 583 ЦК України та ст. 5 Закону № 898-IV.

Не можуть бути взяті до уваги доводи скаржника що фактично будівництво квартири №65 здійснювалося за кошти ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», а договір дольової участі від 12.01.2006 свідчить лише про те, що ОСОБА_3 забронював квартиру №65, а не набув на неї будь-яких прав і не став інвестором, не дивлячись на назву договору.

Згідно з ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 ч.1 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 204 ЦК України встановлена презумується правомірність правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладений між ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та ОСОБА_3 договір дольової участі у будівництві житлового будинку на АДРЕСА_1 від 12.01.2006 з подальшими додатковими угодами до нього від 10.02.2006 та 07.02.2007 передбачали внесення 100% вартості об'єкта дольової участі в строк до 31.12.2010. Гроші були внесені ОСОБА_3 01.04.2010 тобто до складання акту готовності об'єкта - першої та другої секцій житлового будинку АДРЕСА_1

Договір сторонами виконаний. Його недійсність судом не встановлювалася.

Посилання ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» на позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 30.10.2013 у справі №6-110цс13 та від 05.02.2014 у справі №6-131цс13 не можуть бути прийняті до уваги. Зазначені судові рішення мають відмінні від справи, рішення в якій переглядається, установлені судами обставини, а саме черговість укладення договорів про передачу нерухомого майна позивачу, передачу цього ж майна в іпотеку банку, тому вони не свідчать про неоднакове застосування норм матеріального права.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм процесуального права. Підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 08.11.2018.