Справа № 317/2633/18
Провадження № 2/317/1127/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 08 березня 2014 року помер ОСОБА_2, який був позивачці рідним батьком. Після смерті ОСОБА_2, залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Шевченківське, вул. Миру, буд. 113.

На протязі шестимісячного строку позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до постанови державного нотаріусу Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 22.06.2018 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що правовстановлюючий документ нотаріально не посвідчений, відповідно до вимог чинного законодавства.

Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона не має змоги, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Шевченківське, вул. Миру, буд. 113, а саме на: житловий будинок літ. «А», житлову прибудову літ. «А1», погріб під А літ. «пг», сарай літ. «Б», душ літ. «В», вбиральню літ. «Г», паркан № 1, водопровід № 2, ворота з хвірткою № 3.

Позивачка до суду не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності, без фіксування процесу технічними засобами.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 березня 2014 року помер ОСОБА_2, який був рідним батьком позивачки. Факт смерті підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 286541, виданим 08.03.2014, актовий запис № 1389 (а.с. 8).

Факт родинних звязків між позивачкою і померлим підтверджується копією Свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії І-УР № 679740, виданим 12.09.1960, запис № 96, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Шевченківське, вул. Миру, буд. 113.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 281/2014, наданої суду Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2, померлого 08.03.2014, прийняла ОСОБА_1, про що нею складено заяву, зареєстровану 30.09.2014 за № 1084, що знаходиться в матеріалах спадкової справи.

Після смерті ОСОБА_2 залишився заповіт, складений 27 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 992. Відповідно до заповіту, ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 9 зворотня сторона).

Позивачка є спадкоємцем за заповітом. Спадщину, відкриту після смерті рідного батька, позивачка прийняла у встановленому законодавством порядку, а саме: на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори.

Окрім позивачки, спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_2, є його син ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_6.

Відповідно до копії заяви від 16.06.2014 № 629, яка міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_6 відмовилась від прийняття належній їй спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 08.03.2014, на користь дочки спадкодавця ОСОБА_1

ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався.

При оформленні ОСОБА_1 своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок зясувалось, що документ, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок, а саме: Договір купівлі-продажу нерухомості № 465 від 31 березня 1995 року, нотаріально не посвідчений, тому державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 22.06.2018 видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1260/02-31 (а.с. 10).

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 3.1. ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Померлому ОСОБА_2 житловий будинок № 113 по вул. Миру в с. Шевченківське, Запорізького району Запорізької області, належав на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості № 465 від 31 березня 1995 року, який зареєстровано у Запорізькому МБТІ 03 квітня 1995 року № 21 (а.с. 11).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 182, 392, 1216-1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 211, 247, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1) до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70432, Запорізька область, Запорізький район, с. Степне, вул. Першотравнева, буд. 50), третя особа без самостійних вимог: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 25-Б) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, адреса реєстрації: 69000, АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Шевченківське, вул. Миру, буд. 113, а саме на: житловий будинок літ. «А», житлову прибудову літ. «А1», погріб під А літ. «пг», сарай літ. «Б», душ літ. «В», вбиральню літ. «Г», паркан № 1, водопровід № 2, ворота з хвірткою № 3.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя С.В. Яркіна