ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1335/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/4817/101/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - ОСОБА_1.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 598/1335/14-й за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.07.2014 р., постановлену в м. Збаражі суддею Збаразького районного суду Левків А.І., за поданням державного виконавця державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції в Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

09.07.2014 р. головний державний виконавець державної виконавчої служби Збаразького РУЮ в Тернопільській області звернувся до суду із вказаним поданням. В обґрунтування заявлених у поданні вимог посилався на те, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Збаразького РУЮ в Тернопільській області перебуває виконавчий лист № 1-774/11 від 01.11.2013 р., виданий Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 15277,52 грн. матеріальної шкоди.

11 листопада 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Заявник вказав, що державний виконавець вживав заходи для примусового виконання рішення суду. Зокрема, ОСОБА_2 надавався строк для самостійного виконання зобов'язання, якого він не виконав, на виклики державного виконавця боржник не з'являвся, тому наявні підстави вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду.

Також, заявник зазначив, що наявність в особи невиконаних зобов*язань є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Збаразького районного суду від 09.07.2014 р. подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених рішенням суду. Виконання даної ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на те, що судом не встановлено факту умисного ухилення від виконання судового рішення, тому ухвала порушує його право, передбачене ст. 33 Конституції України.

ОСОБА_2 вказав, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в їх ухиленні, поки не будуть доведені її навмисні, свідомі дії, спрямовані на невиконання покладених обов'язків. Однак, вказані обставини не були доведені у суді першої інстанції.

Представник Збаразького міжрайонного відділу ДВС, який був присутній в судовому засіданні 30.10.2018 року і давав пояснення, в судове засідання апеляційного суду 6.11.2018 року не з'явився, хоч був належно повідомлений про його час та місце. У зв'язку з цим, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Збаразького міжрайонного відділу ДВС.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не погасив заборгованість в розмірі 15277,52 грн. згідно виконавчого провадження № 40678339, тобто він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Однак, з такими висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь -якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню вказаним суб'єктом, оскільки справа розглядається судом без виклику та повідомлення боржника.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Збаразького РУЮ в Тернопільській області перебуває виконавчий лист № 1-774/11 від 01.11.2013 р., виданий Тернопільський міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 15277,52 грн. матеріальної шкоди.

11.11.2013 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Збаразького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання указаного виконавчого листа, якому присвоєно номер 40678339.

18.03.2014 р. державним виконавцем направлено запит в управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області з метою встановлення наявності у боржника пенсійних виплат чи інших доходів. 25.03.2014 р. отримано повідомлення про відсутність в громадянина ОСОБА_2 пенсійних виплат чи інших доходів (а.с. 5).

01.04.2014 р. головним державним виконавцем для забезпечення виконання рішення суду винесено постанову у виконавчому провадження про арешт коштів боржника (а.с. 8).

25.04.2014 р. від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшла відповідь на запит, із змісту якої вбачається, що громадянин ОСОБА_2 не перебуває на обліку, як пенсіонер.

Крім того, 30.04.2014 р. дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надіслала заяву начальнику відділу Збаразького ДВС, у якій вказала, що її батько зв'язку з сім'єю не підтримує, разом із мамою не проживає, його місцезнаходження не відоме.

Також, у матеріалах справи наявна довідка № 09-90/02-28 від 30.04.2014 р., видана виконкомом Чернихівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області про те, що ОСОБА_2 в с. Чернихівці не зареєстрований, в селі появляється періодично, місце його перебування невідоме, на території сільської ради він не має у власності нерухомого майна, земельних ділянок, паїв (а.с. 11).

29.05.2014 р. стягувач ОСОБА_3 звернулась у Збаразький відділ ДВС із заявою, у якій просила звернутися із поданням щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (а.с. 4).

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник Збаразького міжрайонного відділу ДВС пояснив, що в 2016 році виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю майна у боржника.

Як роз'яснено в Узагальненні судової практики ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 01.01.2017 р., ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим із метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобов'язання може бути зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснив, що він не ухилявся від виконання судового рішення, з'являвся на виклики, однак не погашав заборгованість у зв'язку з відсутністю роботи і майна. Зараз після закінчення строку умовного покарання він має можливість виїхати за кордон, щоб заробити гроші та повернути борг.

Апеляційним судом надана можливість боржнику ОСОБА_2 для погашення заборгованості, у зв'язку з чим 30.10.2018 року оголошено перерву в судовому засіданні.

6.11.2018 року в апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що 5.11.2018 року він частково погасив заборгованість, перерахувавши на банківську карту стягувача 1010 грн. Копія квитанції про зарахування коштів долучена до матеріалів справи.

В матеріалах справи відсутні докази свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, визначених судовим рішенням, а сам по собі факт наявності заборгованості не може бути підставою для позбавлення особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи те, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції не подано доказів умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань згідно виконавчого провадження № 40678339, колегія суддів вважає, що ухвалу Збаразького районного суду від 09.07.2014 р. слід скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.07.2014 р. - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова суду апеляційної інстанції складена 9.11.2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи