ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/363/18 Справа № 2-4345/08 Суддя у 1-й інстанції - Решетнік М.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2008 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

08 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що 14.04.2008 року між ними був кладений договір на виконання підрядних робіт щодо реконструкції нежитлової будівлі підприємства громадського харчування, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору він усі необхідні будівельні та допоміжні матеріали для реконструкції магазину за адресою: АДРЕСА_1 купував за власні кошти, будівельні роботи виконував власними силами та засобами. З урахуванням положень ст.331 ЦК України вважає себе власником створеного нерухомого майна. Так як відповідач не визнає його майнових прав та чинить перешкоди у користуванні об'єктом нерухомості, просив суд відшкодувати спричинену моральну шкоду та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні майном.

ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом, в якому зазначає, що договір на виконання підрядних робіт, як за своїм змістом, так і відповідно до положень діючого законодавства України не передбачає відчуження майна або переходу майнових прав до підрядника за результатами виконаних робіт за договором підряду. Таким чином відсутній факт порушення прав позивача та відсутні підстави для задоволення позову. Оскільки її право власності на об'єкт нерухомого майна не визнається позивачем, просила визнати за нею право власності без додаткового введення в експлуатацію на підставі технічного висновку спеціалістів.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2008 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії - закрито.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2008 року визнано за ОСОБА_2 право власності без додаткового вводу в експлуатацію на нежитлову будівлю підприємства громадського харчування, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Не погодившись з таким рішенням, Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради, яке змінило найменування на Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 21.06.2017 № 61/22, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення в частині задоволення зустрічного позову та постановлення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірне майно є самовільно встановленою спорудою, що знаходиться на об'єкті благоустрою м.Дніпра, а особи, які здійснюють в цій споруді господарську діяльність з роздрібного продажу товарів використовують елементи об'єкта не за цільовим призначенням без укладання відповідних договорів з апелянтом. Спірний об'єкт нерухомості не був прийнятий до експлуатації у встановленому законодавством порядку, а земельна ділянка, на якій розташована нерухомість, не передавалася у користування сторонам спору.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши представника ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що вона є єдиною особою, яка має майнові права на будівлю підприємства громадського харчування, яка розташована по АДРЕСА_1 тому визнання за нею права власності на зазначений об'єкт нерухомості не порушує прав інших фізичних та юридичних осіб.

Однак колегія судів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 було збудовано будівлю підприємства громадського харчування літ.А-1, А'-І загальною площею 90,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. п. 34. 42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин та питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів іншої містобудівної документації віднесене до виключної компетенції сільської селищної, міської ради.

Порядком передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровська в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг, затвердженим рішенням від 29.05.2013 Дніпровської міської ради № 39/35 та рішенням від 18.05.2016р. Дніпровської міської ради № 26/8 «Про реорганізацію та зміну найменування комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради» на КП«Благоустрій міста» Дніпровської міської ради було покладено функції органу контролю за використанням об'єктів благоустрою (елементів) не за цільовим призначенням. Цим же Порядком визначені права КП «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради щодо контролю за станом об'єктів благоустрою міста у сфері споживчого ринку та сфери послуг.

Перелік об'єктів благоустрою міста Дніпропетровська визначений п. 1.3.2 Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням від 27.11.2013 Дніпровської міської ради № 44/43. Пунктом 1.3.3. цих же Правил до елементів об'єктів благоустрою віднесено вулиці.

Самовільно встановлена споруда, право власності на яку визнано оскаржуваним рішенням за ОСОБА_2, знаходиться на об'єкті благоустрою - території загального користування біля будинку 10 по вул. Щербини в м. Дніпрі без укладання відповідних договорів з апелянтом.

За диспозицією ч. 3 ст. 376 ЦКУкраїни, якою регулюються питання визнання права власності на об'єкти самовільного будівництва, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Тобто необхідною передумовою для розгляду позовних вимог про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва за правилами ч. 3 ст. 376 ЦК України є наявність в особи права землекористування щодо земельної ділянки, на якій такий об'єкт розташований.

Однак правовстановлюючих документів щодо користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 суду надано не було.

КП «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради не було залучено судом до участі в справі, що є порушенням загального правила, встановленого ч. 2 ст. 35 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судового рішення), згідно якої, якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

За змістом ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтями 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій» (чинного на час ухвалення рішення судом першої інстанції) встановлено, що дозвіл на будівництво надається виконавчими органами місцевих рад (частина 1 статті 24), а дозвіл на виконання будівельних робіт -інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр таких дозволів (частина 2 статті 29). Отже, вказані дозволи є окремими документами, які видаються різними суб'єктами владних повноважень. Проте ані виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, ані територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції до участі у справі судом також не залучалися.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабміну України від 22.09.2004 року № 1243, - прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.

Жоден із дозволів на виконання будівельних робіт, проектна документація, акт державної приймальної (технічної) комісії про прийняття об'єкту в експлуатацію та інші документи, що передбачені вищезазначеними нормами діючого законодавства, матеріали справи не містять і ОСОБА_2 суду надані не були.

Визнання права власності на об'єкт будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання за ОСОБА_2 права власності без додаткового вводу в експлутатацію на нежитлову будівлю підприємства громадського харчування, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні цих позовних вимог.

В порядку ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 870,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2008 року - скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 права власності без додаткового вводу в експлутатацію на нежитлову будівлю підприємства громадського харчування, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 870,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова