Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 307/180/15-ц

провадження № 61-5608св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Тест»,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М.,

треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, відділ державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року у складі судді Ніточко В. В. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року у складі колегії суддів: Кеміня М. П., Бондар О. В., Джуги С. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Тест» (далі - ТОВ «Тест») звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( далі - ОТП «Факторинг Україна»), приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І. М., треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, відділ державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

Позов мотивовано тим, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І. М. 07 липня 2014 року вчинено виконавчий напис № 2557, яким запропоновано звернути стягнення на виробниче торгово-складське приміщення під назвою «Б», що належить на праві власності ТОВ «Тест» за адресою: АДРЕСА_1 і за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі заборгованості, що станом на 07 липня 2014 року, становить 30 957,05 доларів США, що еквівалентно 364 813,51 грн, а також 1700,00 грн витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено нотаріусом з порушенням чинного законодавства. Зокрема, не враховано, що заборгованість є спірною, так як на суму заборгованості поширюється позовна давність. Крім того, жодних письмових вимог про усунення порушень ТОВ «Тест» не надсилалося і він не отримував, як і не отримував документів про заміну первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк».

В процесі розгляду справи, позивач збільшив позовні вимоги та також просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І. М. 07 липня 2014 року за № 2556, яким запропоновано звернути стягнення на виробниче торгово-складське приміщення під назвою «Б», що належить на праві власності ТОВ «Тест» за адресою: АДРЕСА_1, і за рахунок коштів отриманих від реалізації майна, пропонується задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі заборгованості, що станом на 07 липня 2014 року, становить 63 057,29 доларів США, що еквівалентно 743 098,00 грн, а також 1700,00 грн витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Дана позовна вимога обґрунтована аналогічними обставинами як і попередня.

Рішенням Тячівського районного суду від 27 жовтня 2015 року позов задоволено.

Виконавчий напис від 07 липня 2014 року № 2557, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., про звернення стягнення на нерухоме майно - виробниче торгово-складське приміщення, під назвою «Б», загальною площею 353,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві власності ТОВ «Тест»,- визнано таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий напис від 07 липня 2014 року № 2556, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., про звернення стягнення на нерухоме майно - виробниче торгово-складське приміщення, під назвою «Б», загальною площею 353,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Тест», визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ТОВ «Тест» судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Стягнуто з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу БондарІ. М. на користь ТОВ «Тест» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення районного суду мотивовано тим, що сума заборгованості, яка зазначена у заявах ТОВ «ОТП Факторинг України» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. про вчинення виконавчого напису в розмірі 63 057,29 доларів США та 30 957,05 доларів США не є безспірною, оскільки позивачем, як зазначено у позовній заяві, не визнається розмір боргу поза строками позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року рішення Тячівського районного суду від 27 жовтня 2015 року залишено без змін.

Погоджуючись з висновком районного суду, апеляційний суд зазначив, що до вказаної у заявах про вчинення виконавчого напису заборгованості входять також несплачені боржником щомісячні платежі, строк виконання яких настав 07 липня 2011 року, тобто ті, які нараховані поза межами строків позовної давності, що свідчить про те, що заборгованість є спірною.

У листопаді 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що справа не підсудна цьому суду, оскільки спірні правовідносини стосуються взаємних прав та обов'язків юридичних осіб, а саме ТОВ «Тест» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а тому вказаний спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства.

У квітні 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ надійшла заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про відмову від касаційної скарги на підставі частини третьої, п'ятої статті 330 ЦПК України ( у редакції чинній на час звернення із вказаною заявою).

Листами від 26 квітня та 22 серпня 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» запропоновано направити належним чином посвідчену заяву або надати належним чином оформлену довіреність чи інший документ, що посвідчує повноваження представника на підписання вищевказаної заяви, яка б відповідала вимогам частини третьої статті 43 ЦПК України із повідомленням, що про те, що заявнику відомі наслідки відмови від касаційної скарги, передбачені статтею 330 ЦПК України ( у редакції, чинній на час звернення із заявою.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмову від касаційної скарги не підтвердив, а тому колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відмову від касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судом правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про відмову від касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовити.

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тест» до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І. М., треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2, відділ державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило