Справа № 152/1342/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2018 року місто Шаргород Вінницької області

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом,

у с т а н о в и в:

У вересні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Джурин Шаргородського району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_3. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 3,4 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Лопатинці Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року № 130, зареєстрованого 3 листопада 1997 року за № 234.

Позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, оскільки остання за життя склала заповіт, згідно з яким усе, що належатиме їй на день смерті, заповіла позивачу. Бажаючи оформити спадщину, позивач звернулася у нотаріальну контору, проте постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з ненаданням сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2.

З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 3,4 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Лопатинці Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року № 130, зареєстрованого 3 листопада 1997 року за № 234.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на ті самі обставини, що і у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте від Стрільницького сільського голови Бровченко В.С. до суду надійшла заява про повне визнання позову, у якій вона просить справу розгляди за відсутності їх представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 25).

Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_3 позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Лопатинці Шаргородського району Вінницької області, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Лопатинці Шаргородського району Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 (а.с. 9).

1 грудня 1997 року позивач одружилась, узявши прізвище чоловіка «ОСОБА_2», що вбачається зі свідоцтва про одруження НОМЕР_5 (а.с. 6).

20 червня 2000 року мати позивача, ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі усе, що належатиме їй на день смерть, і на що вона матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_2 тобто позивачу (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Джурин Шаргородського району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 (а.с. 8).

Згідно з довідкою виконкому Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 5 лютого 2018 року № 293, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1. Згідно з записами у погосподарській книзі, на день смерті проживали та були зареєстровані: дочка - ОСОБА_2 та зять - ОСОБА_7 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 3,4 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Лопатинці Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року № 130, зареєстрованого 3 листопада 1997 року за № 234, що вбачається із листа Відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгекадастру у Вінницькій області від 19 лютого 2018 року № Г-83/0-0.40-123/152-18 (а.с. 11, 54).

Із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53743840 від 20 жовтня 2018 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 37).

Бажаючи оформити спадщину після смерті матері по заповіту, позивач звернулась до нотаріальної контори, проте постановою нотаріуса від 15 травня 2018 року № 1068/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Коцюбинського села Лопатинці Шаргородського району Вінницької області, розміром 3,4 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 5).

Із постанови нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 втрачений, на підтвердження чого вона подала копію оголошення у газеті «Шаргородчина» за 16 лютого 2018 року щодо недійсності зазначеного сертифіката, у зв'язку з його втратою (а.с. 13).

Отже, між сторонами виникли цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статі 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статей 12, 76-81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на це, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами невизнання її права отримати у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 3,4 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Лопатинці Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року № 130, зареєстрованого 3 листопада 1997 року за № 234.

Окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому, позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 2-5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 3,4 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території села Лопатинці Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року № 130, зареєстрованого 3 листопада 1997 року за № 234.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 12 грудня 2018 року.

Суддя І.Л.Строгий