РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 року Провадження №2/425/113/18

Справа №425/140/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.2016 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори, у звязку з тим, що у 2012 році вона разом зі своїм чоловіком переїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим в м. Феодосія де 21.09.2015 року отримала громадянство ОСОБА_3 Федерації та у звязку з анексією території Республіки ОСОБА_3 Федерацією, тривалий час не мала можливості спілкуватися з матірю. З 25.03.2017 року по 20.04.2017 рік позивач перебувала у лікарні м. Феодосія через захворювання на запалення легенів, а про смерть матері дізналася лише в жовтні 2017 року, коли приїхала до м. Рубіжного Луганської області. 14.11.2017 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском, передбаченого

ст. 1270 ЦК України, строку для її прийняття.

На підставі вище викладеного, просить суд визначити їй додатковий строк, тривалістю в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 12.10.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 18.0.2017 року не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги не визнає, у звязку з тим, що позивачем надано довідку з лікарні про захворювання на запалення легенів в період з 25.03.2017 року по

20.04.2017 року, але не пояснено причину не звернення із заявою про прийняття спадщини в період з 20.04.2017 року по 19.10.2017 року, а також позивачем не надано доказів про відсутність у неї інформації про смерть її матері.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою ОСОБА_3 Федерації, зареєстрована за адресою: АРК, м. Феодосія,

смт. Приморський, вул. Вервищенко, 2, що підтверджується копією паспорту (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження від 06.09.1969 року, актовий запис № 639, ОСОБА_4 народилася 29.07.1969 року, (батьками зазначені: матір ОСОБА_2, батьком ОСОБА_5), та 05.08.1989 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на «Божко», що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 15.05.2014 року серія І-ЕД № 180603, актовий запис № 402

(а.с. 6, 7).

Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.06.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 641 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року № 15888169 (а.с.14-15).

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 12.10.2016 року від 18.10.2017 року № 2713 в квартирі АДРЕСА_3 до 19.10.2016 року була зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

12.10.2016 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.10.2016 року, актовий запис про смерть № 791 (а. с. 12, 43-зворот).

ОСОБА_1 працює продавцем у ПП ОСОБА_7А в АРК в м. Феодосія з 01.11.2015 року по теперішній час, що підтверджується довідкою, наданою приватним підприємцем ОСОБА_7 від 28.11.2017 року № 1-11(а.с.10).

Згідно довідки № 132 від 07.12.2017 року, виданої (російською мовою) «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым Феодосийским медицинским центром» ОСОБА_1 в період з 25.03.2017 року по 20.04.2017 року хворіла на лівосторонню пневмонію (а.с. 13).

13.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 12.10.2016 року ОСОБА_2, та тож дня ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою Державного нотаріусу Рубіжанської державної нотаріальної контори від 14.11.2017 року № 514/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємиця не надала документів, які б підтвердили прийняття нею спадщини у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України

(а.с. 16, 41-42).

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.11.2017 року № 49843628, підтверджується факт реєстрації спадкової справи спадкодавця ОСОБА_2 13.11.2017 року (а.с. 42-зворот).

Згідно складеного 26.02.2009 року ОСОБА_2 заповіту, зареєстрованому в реєстрі за № 517, та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.02.2009 року

№ 18757626, остання заповіла належну їй квартиру № 27 в будинку № 6 по

вул. Мендєлєєва в м. Рубіжному Луганської області після своєї смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 44, 44-зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого

ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, протягом строку, встановленого

ст. 1270 цього Кодексу, подав заяву про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв її.

За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх розясненнях про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вказує про правильність вирішення питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнання поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Тобто, закон гарантує спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач не звернулася до нотаріальної контори вчасно через те, що мешкає на окупованій території України, а саме в Автономній Республіці Крим та деякий час мала поганий стан здоровя, а саме лівосторонню пневмонію, що підтверджується наданою нею довідкою № 132 від 07.12.2017 року, яка видана (російською мовою) «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым Феодосийским медицинским центром».

Однак, статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014

№ 1207-VII від 15.04.2014 № 1207-VII сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води цих територій визначені як тимчасово окупована.

Згідно ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, зазначена вище довідка, видана позивачу в м. Феодосія Автономної Республіки Крим - на окупованій території України, не створює правових наслідків.

Однак, приймаючи до уваги вказану довідку, суд виходить із принципів, сформульованих в Конституції України, а також в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документу про хворобу.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Цей принцип розкрито у практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

У справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) ЄСПЛ консультував , що в сітуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать"

У справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що позивач не має іншої можливості надати документ, який підтверджував би факт її хвороби та в свою чергу поважність пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює і сприймає наданий йому доказ, а саме довідку № 132 від 07.12.2017 року видану (російською мовою) «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым Феодосийским медицинским центром», яка підтверджує факт хвороби ОСОБА_1 на лівосторонню пневмонію, як належний та допустимий.

Беручи до уваги проміжок часу - термін, який був пропущений позивачем, причини пропуску строку, і інші встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: Автономна Республіка Крим, м. Феодосія, смт. Приморський,

вул. Вервищенко, 2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) додатковий строк протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, 15 травня

ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 12 жовтня 2016 року у м. Рубіжному Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2018 року

Суддя Є.О. Романовський