Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1620/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2018 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Федишина І.В.,

з участю секретаря Коломієць Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красилові справу за позовами ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є постійним мешканцем житлового будинку під № 15 по вулиці Лісовій у селі Дружне Красилівського району Хмельницької області. Власником даного житлового будинку є його дружина ОСОБА_3, яка також зареєстрована та проживає в ньому. Разом з ними в даному будинку зареєстровані та проживають дочка ОСОБА_5, зять ОСОБА_6 та внучка ОСОБА_7. Також у даному будинку зареєстрований його син ОСОБА_4, який фактично не проживає в ньому з 1995 року по даний час. Зокрема, у 1988 році відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 і в звязку зі створенням власної сімї в тому ж році добровільно виселився з даного будинку та переселився на постійне проживання до дружини в село Заставки Красилівського району. В період з 1995 року по 2007 рік відповідач проживав із дружиною в селі Заставки Красилівського району та періодично їздив на роботу до Російської Федерації. З 2007 року відповідач зник, не зявлявся за місцем реєстрації та фактичного проживання, не повідомляв про себе будь-якої інформації, не підтримував звязку з ним, як батьком, матірю та дружиною. Весь цей час відповідач не підтримував будь-якого спілкування з рідними та близькими, в тому числі більше як десять років не зявлявся за місцем реєстрації та проживання, тобто змінив місце проживання та переселився до іншого житла. Щодо будинку, то відповідач не цікавився та не цікавиться ним, не проявляв та не проявляє щодо нього будь-якого інтересу, не приймав та не приймає будь-якої участі в його утриманні, ремонті та оплаті житлово-комунальних послуг, а також з 1995 року жодного дня не проживав у ньому. Будь-яких перешкод для відповідача в проживанні в даному будинку ніхто не чинив та не чинить, він виселився та не проживав у ньому з власної волі, таке життя відповідало його інтересам та бажанням. Таким чином, викладене свідчить, що відповідач з власної волі, не проживаючи в спірному будинку більше шести місяців, а саме з 1988 року, переселившись на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та постійно проживаючи в інших житлових приміщеннях, втратив право користування даним житловим будинком. Зокрема, реєстрація відповідача в даному будинку перешкоджає призначенню для нього та його сімї субсидії на оплату жилого-комунальних послуг, оскільки при реєстрації відповідача разом з ним його дохід автоматично враховується до середньомісячного сукупного доходу його сімї, хоча насправді він не має до нього ніякого відношення. До того ж, для призначення субсидії необхідно документально підтвердити наявність чи відсутність доходів в усіх осіб, які зареєстровані за однією адресою, в той час як відповідач скриває про себе будь-яку інформацію, в тому числі і щодо місця проживання, внаслідок чого він не має можливості надати до органів соціального захисту необхідної інформації про нього. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку під № 15 по вулиці Лісовій у селі Дружне Красилівського району Хмельницької області.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Третя особа ОСОБА_3 в ході судового розгляду справи заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, які є аналогічними з вимогами позивача, про що подала позовну заяву від 13.04.2018, яку просила об'єднати в одне провадження з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду в судовому засіданні 13.04.2018 вищевказані позовні заяви об'єднано в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_3 надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому судовий розгляд справи проводиться на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2008, власником житлового будинку № 15 по вулиці Лісовій у с.Дружне Красилівського району Хмельницької області є ОСОБА_3 В даному житловому будинку, крім ОСОБА_3 зареєстровані ОСОБА_1Т, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Ці обставини підтверджуються: посвідченням серії Г № 115191, рішенням Красилівського районного суду від 04.12.2007, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2008, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, актом обстеження умов проживання від 21.07.2017, актом обстеження умов проживання від 29.09.2017, свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 серії І-БВ № 148910, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії І-БВ № 296306, довідкою № 248 від 21.07.2017 Дружненської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про склад сімї позивача.

Відповідно до стст. 386, 391 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 150, 156 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 2 статті 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У ході судового розгляду справи встановлено, що член сім'ї власника спірного житла ОСОБА_4 з 1995 року припинив спільне проживання з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в їх будинку, що, однак, не позбавило його права користування цим приміщенням, але тільки у випадку його відсутності в цьому приміщенні строком до одного року. Оскільки ж ОСОБА_4, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами, не проживає без поважних причин у будинку ОСОБА_1 з 1995 року, тобто більше 22-х років, слід визнати його таким, що втратив право користування житлом позивача.

Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'', стст. 150, 156 ЖК України, стст. 386, 391, 405 ЦК України, стст. 2, 3, 12, 13, 23, 81, 95, 133, 141, 258, 264, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 15 по вулиці Лісовій у селі Дружне Красилівського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено через Красилівський районний суд до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_11