АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 675/2107/17
Провадження № 22-ц/792/292/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю учасників справи: позивача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської міської ради на рішення Ізяславського районного суду від 27 листопада 2017 року (суддя Король О.В.), у справі за позовом ОСОБА_4 до Рівненської міської ради, Ізяславської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 12 грудня 2016 року помер її батько ОСОБА_5, який був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 а, кв. 102, після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить і земельна ділянка площею 1,7132 га, яка розташована на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Зазначає, що в установленому порядку зверталася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак оформити право власності в порядку спадкування позбавлена можливості, оскільки реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку проведена не була, так як процедура переоформлення була розпочата і не закінчена спадкодавцем.

У звязку з цим, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,7132 га, яка знаходиться на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району після смерті батька.

Рішенням Ізяславського районного суду від 27 листопада 2017 року позовну заяву задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1, 7132 га, яка знаходиться на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (кадастровий номер :05:025:1286), після смерті батька ОСОБА_5, який помер 12 грудня 2016 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, Рівненська міська рада в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові до Рівненської міської ради відмовити.

Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що позивачем не вказано як саме Рівненська міська рада порушила норми матеріального права по відношенню до неї, за захистом якого права позивач звернулась до суду.

Апелянт вважає, що вона не є належним відповідачем, тому рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 12 грудня 2016 року помер ОСОБА_5 (а. с. 28).

Згідно адресної картки м. Рівне, ОСОБА_5 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 А, кв. 102 (а. с. 29).

Згідно свідоцтва про народження, виданого 09 серпня 1977 року міськвідділом РАГС м. Рівне серії І-ГЮ №434466 ОСОБА_5 являється рідним батьком ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про одруження відділу РАЦС м. Рівне, виданого 24 листопада 2000 року серії І-ГЮ №037521 ОСОБА_4П.) (а. с. 32, 33).

Як вбачається з розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області за №1033/2016-р від 07 грудня 2016 року, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, розроблену Ізяславським районним виробничим відділом Хмельницької регіональної філії ДП ЦДЗК та передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку № 60 (кадастровий номер :05:025:1286) площею 1,7132 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, розташованих за межами населених пунктів на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району (а. с. 34).

Перша Рівненська державна нотаріальна контора 31.04.2017 року за №813/02-14 повідомила позивача, що 7 червня 2017 року було заведено спадкову справу № 202/2017 щодо майна ОСОБА_5, померлого 12 грудня 2016 року, і як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину (а. с. 40).

Відносно оформлення спадкових прав спадкоємцем на земельну ділянку, площею 1,7132 га, яка розташована на території Мислятинської сільської ради, Ізяславського району, Хмельницької області нотаріусом було надано позивачу роз'яснення про неможливість оформлення права власності на земельну ділянку (а. с. 42).

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 1,7132 га, яка знаходиться на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :05:025:1286, реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна проведено не було. Даний витяг не містить інформацію про власника земельної ділянки, відсутні також документи які підтверджують право власності покійного ОСОБА_5 на земельну ділянку (а. с. 35-39).

Відповідно до повідомлення Першої рівненської державної нотаріальної контори від 26.06.2017 року № 649/02-14 згідно матеріалів спадкової справи № 202/2017 заведеної щодо майна ОСОБА_5, який помер 12 грудня 2016 року, єдиним спадкоємцем за законом у порядку ст. 1261 ЦК України є його дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 41).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем за законом майна ОСОБА_5, прийняла спадщину в установленому законом порядку, проте позбавлена можливості нотаріально оформити її належним чином.

З таким висновком Апеляційний суд погоджується.

З оскаржуваного рішення вбачається, що за ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом визнано право власності на земельну ділянку площею 1,7132 га, яка знаходиться на території Мислятинської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 12 грудня 2016 року. У рішенні суд першої інстанції не визначив жодних обовязків, які б стосувались апелянта та не зазначив, що апелянтом порушені права позивача.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ст. 2 ЦПК України з є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд першої інстанції, згідно ст. 51 ЦПК України, має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач не вчинив жодних процесуальних дій для підтвердження того, що він є неналежним співвідповідачем по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаному, апеляційна скарга не містить доводів, які свідчили про порушення прав Рівненської міської ради рішенням Ізяславського районного суду від 27 листопада 2017 року. Апелянт є неналежним відповідачем.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Судді: /підписи/ ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_1