Справа № 489/5444/18 Головуюча у 1-ї інстанції Тихонова Н.С
Провадження № 22ц/812/233/18 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.,

ОСОБА_2,

із секретарем

судового засідання: ОСОБА_3,

за участю:

позивачки - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2018 року, постановлену

за позовом

ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк» або Банк) про захист прав споживачів, оману, агресивність, визнання правочинів неукладеними та недійсними, припинення правовідносин, розірвання кредитного договору та стягнення збитків,

встановила:

28 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила:

1) визнати «Договір про надання банківських послуг» №б/н від 16.03.2010 року між ОСОБА_4 та АТ «КБ «Приватбанк» неукладеним та недійсним з моменту укладення;

2) визнати кредитний договір №б/н від 16.03.2010 року між ОСОБА_4 та АТ «КБ «Приватбанк» неукладеним з моменту укладення та припинити правовідношення між сторонами;

3) визнати недійсним кредитний договір №б/н від 16.03.2010 року між ОСОБА_4 та АТ «КБ «Приватбанк» з моменту його укладання;

4) визнати несправедливими окремі умови кредитного договору №б/н від 16.03.2010 року, а саме п.1.1.4, п.1.1.3.2.3, п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 та метод нарахування відсотків кредитного договору б/н від 16.03.2010 року, що обмежують права споживача та розірвання договору між сторонами;

5) визнати збільшення відсоткової ставки по кредитному договору №б/н від 16.03.2010 року з 30% до 34,4% та до 43,2% незаконним та недійсним, визнати договір SAMDN50OTC, ОСОБА_4, укладений між сторонами недійсним з моменту його укладення;

6) застосувати реституцію, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідача збитки в розмірі 23163,68 грн. безпідставно сплачених згідно кредитного договору №б/н від 16.03.2010 року та встановити зобовязання відповідача перед Банком по сплаті тіла кредиту за кредитним договором №б/н від 16.03.2010 року в сумі 7 604,98 грн.;

7) визнати неправомірним дії працівника АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 при укладенні кредитного договору №б/н від 16.03.2010 року між сторонами, стягнути з позивача збитки на користь відповідача у подвійному розмірі на суму 46 327 грн. 36 коп. та моральної шкоди на суму 20 000 грн. 00 коп. у звязку із вчиненням правочину під впливом омани з боку відповідача;

8) розірвати кредитний договір №б/н від 16.03.2010 року між сторонами;

9) визнати неправомірно бездіяльність працівника АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 щодо відмови відповідачу у реструктуризації заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.03.2010 року;

10) розстрочити виконання рішення суду щодо сплати відповідачем боргу по сплаті тіла кредиту за кредитним договором №б/н від 16.03.2010 року;

11) застосувати строк позовної давності.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 повернуто на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали заяви і перевіривши зазначені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем об'єднано декілька позовних вимог із порушенням правил їх об'єднання.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді, що передбачено ч. 1 ст. 184 ЦПК України.

Форма та зміст позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.

В той же час відповідно до приписів ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Частиною 7 статті 178 ЦПК України визначено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно положень ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил предявлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 та 177 ЦПК України.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першої цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, оману, агресивність, визнання правочинів неукладеними та недійсними, припинення правовідносин, розірвання кредитного договору та стягнення збитків ( а.с. 1-30).

З наданих на запит суду копій матеріалів цивільної справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості видно, що провадження на підставі цього позову відкрито ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2018 року.

В тексі ухвали відповідачці розяснено право на подачу відзиву на позов в пятнадцятиденний строк з дати отримання копії ухвали судді про відкриття провадження.

Копію цієї ухвали отримано відповідачкою 25 липня 2018 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вищенаведених норм ЦПК України останнім днем для подачі зустрічної позовної заяви було 09 серпня 2018 року.

В той же час, із зустрічним позовом ОСОБА_4 звернулася до суду 28 серпня 2018 року, тобто з пропуском строку на його подачу.

Вирішуючи питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції насамперед хронологічно повинен виходити з норм ЦПК України щодо строку подачі зустрічного позову та застосувати наслідки пропуску такого строку, визначені ст. 193 цього Кодексу.

В той же час, суд зазначених обставин справи та вимог закону не врахував та дійшов помилкового висновку щодо підстав повернення зустрічної позовної заяви.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення процесуального питання у відповідності до вимог ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2018 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2

Повний текст постанови складений 14 грудня 2018 року.