Єдиний унікальний номер 243/5814/18
Номер провадження 22-ц/4804/73/18

У Х В А Л А

07 листопада 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 243/5814/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянcького міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2018 року (суддя Хаустова Т.А.),

в с т а н о в и в :

25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що 27 листопада 2017 року його було звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату з ОСОБА_2 «Концерн Стирол», з січня 2017 року роботодавець перестав виплачувати заробітну плату, на даний час відповідачем не сплачено позивачеві заробітну плату у сумі 28598,72 грн., а саме: за січень 2017 року - 3244,67 грн., за лютий 2017 року - 3000,20 грн., за березень 2017 року - 3866,56 грн., за квітень 2017 року - 3316,69 грн., за травень 2017 року - 2595,01 грн., за червень 2017 року - 2595,01 грн., за липень 2017 року - 2741,90 грн., за серпень 2017 року - 2856,14 грн., за вересень 2017 року - 2741,90 грн., за листопад 2017 року - 1640,64 грн. Нарахування йому у 2017 році заробітної плати роботодавцем саме у таких розмірах підтверджується його індивідуальними відомостями по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 28598,72 грн.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2018 року в задоволенні за позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано те, що відповідачем у лютому 2017 року було видано наказ «про встановлення простою» на ОСОБА_2 «Концерн Стирол», та саме існування цього наказу пояснює факт помісячного нарахування оплати у 2017 році, яку відображено у формі ОК-5. Тому висновок суду про те, що позивач фактично не працював та йому і не могла нараховуватися оплата є необґрунтованим, оскільки оплата простою входить до фонду оплати праці та прирівняна до заробітної плати. Також судом було залишено поза увагою клопотання позивача про витребування виписки по його картковому рахунку, з якого б було видно, що відповідачем не було виплачено сум нарахованої заробітної плати (оплати простою) за 2017 рік, які відображені в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Пенсійного фонду України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином на офіційному веб-сайті апеляційного суду.

Представники відповідача ОСОБА_2 «Концерн Стирол» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, та ОСОБА_4, який діє на підставі виписки з протоколу засідання наглядової ради, в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що провадження у справі необхідно зупинити за наступних підстав.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, обєднаною палатою, ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Встановлено, що ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах - у справі №582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

З огляду на обставини справи №582/1001/15-ц вбачається, що Верховному Суду необхідно вирішити питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України «Про оплату праці», статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки», зокрема, шляхом розяснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обовязків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоровя працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

3. Чи допускається оформлення підприємством працівнику відпустки без збереження оплати праці на період припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) без відповідної заяви працівника про це та без обмеження такої відпустки конкретним строком.

Верховний Суд зазначив, що, враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність субєктного складу учасників відносин, а саме фізичної особи, яку звільнено в листопаді 2017 року, та підприємства, яке припинило діяльність на території проведення антитерористичної операції, а також обєкта та предмета правового регулювання, а саме характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, а також умов застосування правових норм.

Враховуючи, що у справі №582/1001/15-ц, яка перебуває на розгляді ОСОБА_5 Верховного Суду і даної цивільної справи №243/311/18, тотожні обєкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі у відповідності до положень п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 252, 253, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Провадження у цивільній справі № 243/5814/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянcького міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2018 року (суддя Хаустова Т.А.), зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду судового рішення у цивільній справі №582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді І.В. Кішкіна

ОСОБА_7

ОСОБА_8

Повний текст ухвали складено 08 листопада 2018 року

ОСОБА_9Кішкіна