Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

19 березня 2018 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

при секретарі судового засідання Штуфра А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 червня 2010 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 17500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальниці разом з Умовами та правил надання банківських послуг складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом позичальниці у заяві. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 02 жовтня 2017 року за нею рахується заборгованість у загальній сумі 46959,63 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по договору на загальну суму 46959,63 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн..

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

За положеннями ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання, згідно положень ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 15 червня 2010 року між ПАТ комерційний банк Приватбанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 17500.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом(а.с.7).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно до п.п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

В зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань у відповідача виникла заборгованості за кредитним договором б/н від 15 червня 2010 року, яка станом на 02 жовтня 2017 року становить 46959.63 грн. в тому числі: - заборгованості по тілу кредиту 12504.28 грн.; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10 602.42 грн.; - заборгованість за пенею - 21140.57 грн.; - штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова ) 2212.36 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов"язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині строків внесення мінімального платежу, що згідно Тарифів має бути здійснено до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається порушення позичальником даних вимог та здійснення оплати мінімальних щомісячних платежів, в тому числі поза межами визначених договором строків, що потягло нарахування неустойки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості по тілу кредиту та процентам підлягає стягненню в повному обсязі.

При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що Банком нарахована пеня в розмірі 21140.57 грн. та як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобовязань, а саме: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 2212.36 грн. (процентна складова).

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф одночасно.

Отже, позивач просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобовязань (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить положенням ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України

За положеннями ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передатикредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509, ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача а джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.

За такого, суд вважає за необхідне стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості, що складає 1555.33 грн. (12504.28 грн. + 10602.42 грн. х 5%) та 500 грн. як фіксовану частину штрафу.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягненням з відповідача на користь позивача суми боргу в загальному розмірі 24762 грн., з яких: борг за тілом кредиту12 504.28 грн., проценти 10602.42 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 155.33 грн., позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 21 140 не підлягають задоволенню.

Позивачем понесені та документально підтверджена сплата судового збору (а.с.29), яка відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10-13, 77, 81, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265, 280 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 червня 2010 року в сумі 24 762 грн., з яких: борг за тілом кредиту12 504.28 грн., проценти 10602.42 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 155.33 грн..

В частині позовних вимог щодо стягнення пені - відмовити

Стягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банксудовий збір в розмірі 1600,00 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :