ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/21/18 Справа № 214/5030/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_2 про визнання припиненим обтяження у вигляді застави рухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_2 про визнання припиненим обтяження у вигляді застави рухомого майна, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що жодних договірних відносин між ним та ПАТ "Дельта Банк" ніколи не було. Як підставу для накладення обтяження ПАТ «Дельта Банк» зазначив договір купівлі-продажу прав вимоги, б/н від 20.05.2013 та договір застави № 16/64-З01/06-А від 02.08.2006. При цьому боржником зазначено ОСОБА_2 Отже на думку Позивача ПАТ «Дельта Банк» протиправно обтяжив належне йому майно. Також наполягав, що і строк будь-яких зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» минув, так вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу на користь ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» було стягнуто заборгованість за вищезгаданим кредитним договором у повному обсязі, за інформацією представника позивача жоден виконавчий документ до ОСОБА_2 не пред'являвся, а відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у редакції що діяла на той момент, строк пред'явлення виконавчого документу встановлений у три роки. Строк пред'явлення вимог по кредитному договору враховуючи вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу минув у 2011 році. У зв'язку з викладеним, просив визнати припиненим обтяження у вигляді застави рухомого майна автомобіля Хюндай Соната, 2006 р.в. кузов № НОМЕР_1 зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №12295977 від 20.03.2012 р. (а.с.2-3).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_2 про визнання припиненим обтяження у вигляді застави рухомого майна задоволено. Визнано припиненим обтяження у вигляді застави рухомого майна: автомобіля Хюндай Соната, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2, належного ОСОБА_4, зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 20 березня 2012 року за № 12295977 (а.с.169-171).

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Дельта Банк", звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат (а.с.183-186).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2012 внесено запис про приватне обтяження: легковий автомобіль HYUNDAI, модель SONATA, 2006 року випуску, Номер об'єкта: НОМЕР_2, Номер державної реєстрації: НОМЕР_3, обтяжувач: Дніпропетровська філія ПАТ "Кредитпромбанк", Боржник: ОСОБА_2

29.05.2013 внесено зміни до запису про приватне обтяження, змінено обтяжувача з Дніпропетровської філії ПАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта Банк". Також змінені відомості про обтяження, з "Інформація відсутня" зазначено - "Договір застави №16/64-З01/06-А від 02.08.2006" (а.с.4-5).

02.08.2006 між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 укладено договір, згідно якого Банк надав Позичальнику 34868,00 доларів США 00 центів, для купівлі автомобілю та сплату страхових платежів (а.с.66).

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 02.08.2006 між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 укладено договір застави майна: автомобіля HYUNDAI, модель SONATA, 2006 року випуску, Номер об'єкта: НОМЕР_2, Номер державної реєстрації: НОМЕР_3 (а.с.69).

08.08.2006 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про заборону відчуження автомобілю марки HYUNDAI, модель SONATA, 2006 року випуску, Номер об'єкта: НОМЕР_2, Номер державної реєстрації: НОМЕР_3 (а.с.72).

15.09.2006 ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_5 автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, 2006 року випуску, Номер об'єкта: НОМЕР_2, Номер державної реєстрації: НОМЕР_3, чим порушив п. 3.1.1. договору застави від 02.08.2006 р. № 16/64-301/06-А, яким передбачено, що заставодавець зобов'язаний не вчинювати дій пов'язаних зі зміною права власності на майно.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2011 року визнано недійсним біржовий договір купівлі-продажу автомобіля Хюндай, ОСОБА_6, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 15.09.2006 р., який укладений на Товарній біржі "Золотий Поток" між ОСОБА_2 по дорученню ОСОБА_7 (від імені якого діяла ОСОБА_8.) та ОСОБА_5 (від імені якої діяла ОСОБА_9.) з моменту його укладання (а.с.75-77).

Також, матеріалами справи підтверджено, що 02.11.2006 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого ОСОБА_1 отримав від банку 29741,00 доларів США. Згідно п. 1.4 Договору, кредит надається Позичальнику на придбання автомобіля.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором, ОСОБА_1 передав транспортний засіб, а саме Тип ТЗ - Легковий-Седан - В, марка HYUNDAI, модель SONATA, 2006 року випуску, Номер об'єкта: НОМЕР_2, Номер державної реєстрації: НОМЕР_6, який є приватною власністю Заставодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_7, виданого РЕВ 3-го МРВ ДАЇ при УМВС України в Дніпропетровській області від 02.11.2006 (а.с.59-63).

Отже, ОСОБА_1 02.11.2006 набув право власності на автомобіль, тобто після 15.09.2006 - дати укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який визнано судом недійсним.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (ст.1 Закону України «Про заставу» та ст.572 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.586 ЦК України, ч.2 ст.17 Закону України «Про заставу» заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

За змістом ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом

Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави.

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Таким чином, позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу був відсутній відповідний запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Встановивши, що позивач набув рухоме майно, що було відчужено ОСОБА_2 як заставодавцем без згоди ПАТ «Кредитпромбанк» як заставодержателя та за наявності обтяження цього майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором № 16/64/06-А від 02.08.2006 року відповідачем ОСОБА_2 не виконано, заборгованість складає 1426689,76 коп. (а.с.73-74).

Таким чином, враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем ОСОБА_2 виконано не в повному обсязі, застава та обтяження від первісного кредитора ПАТ «Кредитпромбанк» перейшли до нового - ПАТ «Дельта Банк» та є чинними, підстави для припинення застави та обтяження відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішенню суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів змінює розподіл судових витрат, відповідно до пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_2 про визнання припиненим обтяження у вигляді застави рухомого майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 960,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: