Справа № 463/6115/15-ц
Провадження № 2/463/97/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судового засідання Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ЛКП «Навколо базару» ОСОБА_4

представника відповідача ЛМКП «Львівводоканал» ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 комунального підприємства «Навколо базару», ОСОБА_6 міського комунального підприємства «Львівводоканал», ОСОБА_6 комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» про визнання договору недійсним, зобовязання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання договору недійсним договору №513010 від 01.07.2008 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг ЛМКП «Львівводоканал» та виконавцем послуг ЛКП «Навколо базару» - недійсним; зобовязання ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» відновити водопостачання та водовідведення квартири за адресою: АДРЕСА_1; зобовязання ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» виконати вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укласти договір з ОСОБА_1 у відповідності до положень Закону; солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2015 року по справі відкрито провадження. За клопотанням позивача судом в судовому засіданні 12.02.2016 року до участі у справі залучено в якості третьої особи Франківську районну адміністрацію ОСОБА_6 міської ради, яку в подальшому позивачем було виключено з учасників справи. За клопотанням позивача від 22.02.2016 року судом в судовому засіданні 11.03.2016 року третю особу ЛКП «Навколо базару» залучено до участі у справі в якості співвідповідача. За заявою від 26.10.2017 року позивачем залучено до участі у справі Львівське комунальне підприємство «Аварійна служба Франківського району» в якості співвідповідача.

Сторонами також заявлялись клопотання, зокрема клопотанням позивача про долучення доказів від 27.01.2016 року, клопотання про витребування від 27.01.2016 року (а.с.44 том 1), клопотання про витребування в судовому засіданні від 27.04.2016 року (а.с.73 том 1), клопотання про долучення документів (а.с.85 том 1), клопотання про витребування 14.12.2016 року (а.с.171), клопотання про витребування 14.12.2016 року (а.с.197 том 1), клопотання про витребування 28.07.2016 року, клопотання про витребування (а.с.179 том 1), клопотання про витребування (а.с.187, 188 том1), клопотання про клопотання долучення (а.с. 12 том 2), клопотання про витребування (а.с. 16 том 2), клопотання про забезпечення доказів від 27.04.2017 року, клопотання про долучення доказів (а.с. 79 том 2) клопотання про долучення доказів (а.с. 107 том 2), клопотання про долучення доказів (а.с. 200 том 2), клопотання про долучення доказів (а.с. 209 том 2), клопотання про долучення доказів (а.с. 231 том 2), клопотання від 11.03.2018 року (а.с. 257 том 2), клопотання про долучення (а.с. 258 том 2), які суд частково задоволив. В решті, під час розгляду справи в останньому судовому засіданні сторона позивача не настоювала на розгляді та вирішенні цих клопотань, тому підстав для їх розгляду та задоволення суд не вбачав.

Окрім цього, судом задоволено клопотання представника позивача від 12.04.2018 року (а.с.12 том 3) про визнання неналежними доказів: довідки про сплату боргу та довідку про зменшення заборгованості.

Первісний позов від 06.12.2015 року мотивує тим, що 03.04.2015 року ЛКП «Аварійна служба Франківського району» було встановлено факт руйнації системи водопостачання та водовідведення в багатоквартирному будинку № 19 по вул.Боберського у Львові, що спричинило нагальну необхідність проведення робіт з відключення від водопостачання квартири №27 вказаного будинку, співвласником якої є ОСОБА_1 Здійснюючи відключення квартири №27 від системи водопостачання будинку ЛКП «Аварійна служба Франківського району» посилалась на вимоги Договору № 513010 від 01.07.2008 року, укладеному між ЛМКГІ «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару», яким здійснюється обслуговування багатоквартирного будинку 19 по вул.Боберського у Львові. Згідно умов договору №513010 від 01.07.2008 року, ЛМКП «Львівводоканал» - виробник послуг постачання питної води, яка відповідає чинному законодавству та вимогам стандартів. Останнім також взято зобовязання надавати послуги будинку № 9 по вул.Боберського у Львові з постачання питної води за режимом, затвердженим Виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради для якісного надання послуг, у відповідності до вимог Міністерства охорони здоровя, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», чинними «Правилами користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України», «Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення», нормативними документами ОСОБА_6 міської ради. Відповідно п.12.1 «Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення» саме на виробника послуг з водопостачання та водовідведення, а саме ЛМКІ1 «Львівводоканал» покладено обовязок належного утримання згаданих систем. Разом з тим, ЛКП «Аварійна служба Франківського району» встановлено факт руйнації системи водопостачання квартири АДРЕСА_2, що виробник послуг ЛМКГ1 «Львівводоканал» встановив приладами обліку тиску вразі належного виконання умов Договору № 513010 від 01.07.2015 року, ефективному утриманню мереж комунальної власності у задовільному технічному стані.

Окрім цього, будинок №19 по вул. Боберського у м. Львові було передано на баланс ЛКП «Навколо базару». Згідно п.2.2 рішення виконкому №664 від 28.09.2012 року визнано необхідним переукладення угод з виробниками житлово-комунальних послуг з огляду на територіальну зміну обєктів, обслуговування яких здійснюється ЛКП. Натомість ЛМКП «Львівводаканал» та ЛКП «Навколо базару» новий договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг та виконавцем послуг не укладено, що стало причиною неналежного виконання послуг водопостачання та водовідведення їх виробником - ЛМКП «Львівводоканал», відсутності у виробника контролю за їх наданням. Вважає, що юридична особа ЛМКП «Львівводоканал», якою було підписано правочин №513010 від 01.07.2008 року, усвідомлюючи правові наслідки своїх дій, безперечну соціальну значимість послуг водопостачання та водовідведення для членів громади м.Львова, не зважаючи на зміну кількості води, спожитої користувачами ЛКП «Навколо базару», кількості стічних вод, а також вимоги Рішення № 664 від 28.09.2012 року Виконкому ЛМР, новий договір з обслуговуючим будинок 19 по вул.Боберського ЛКП не заключила, чим порушила права і законні інтереси, зокрема, позивача. Вищезазначені обставини дають законні підстави для визнання договору № 513010 від 01.07.2008 року недійсним, оскільки такий правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики.

Заявою від 12.02.2016 року про доповнення позовник вимог позивач зазначає, що умовами договору №513010 від 01.07.2008 року між ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» встановлено, що ЛКП «Навколо базару» зобовязується відповідати за технічний стан і експлуатацію мереж водопостачання та водовідведення, приладів та пристроїв, які знаходяться у нього на балансі, а також за правильне використання питної води на обєктах виконавця послуг, своєчасно ліквідовувати витоки на мережах, що знаходяться у нього на балансі. Також, виробник послуг водопостачання та водовідведення ЛМКП «Львівводоканал» зобовязується забезпечити виконавцю постачання питної води належної якості, тиску. Згідно висновку аварійної служби Франківського району встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3, невиконанням сторонами вищезазначених умов договору №513010 від 01.07.2008 року, повністю зруйнована система водопостачання та водовідведення квартири. «Виробником» та «Виконавцем» послуг не виконано взяті на себе зобовязання, чим порушено права і інтереси позивача, оскільки повністю унеможливлено доступ до отримання послуг водопостачання та водовідведення, створено небезпечні умови для життя, здоровя, спричинено шкоду майну. Таким чином, відповідно до вимог законодавства та договору, виконання умов, взятих сторонами договору при його укладанні в частині дотримання зобовязань щодо технічного стану системи водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_4 є обовязковим. Разом з тим, такі не виконуються, а тому позивач змушена звернутись із вимогою про зобовязання відновити водопостачання та водовідведення квартири позивача.

Заявою від 27.04.2017 року про збільшення позовник вимог позивач, посилаючись на положення ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України, просить також зобовязати ЛМПК «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» виконати вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укласти договір з ОСОБА_1, та стягнути з ЛМПК «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» солідарно 50 000 грн. моральної шкоди. В письмових поясненнях представника позивача ОСОБА_2, останній зазначає, що відключення споживачів від водопостачання не передбачено законом, дії відповідача були незаконними. Окрім цього, при відключенні квартири ОСОБА_1 було знищено її майно, відбулося незаконне проникнення у квартиру ОСОБА_1, про яке її не попередили. Також пропали речі з квартири ОСОБА_1 Таким чином, такі протиправні дії завдали моральних страждань та переживань позивачу, у неї з`явилася невпевненість у своєму захисті та безпеці. Відсутність води у квартирі завдало принижень, позивач змушена була з відрами ходити та набирати воду на значній відстані, при цьому вона є інвалідом 2 групи і внаслідок цього її здоров`я значно погіршилоcя.

Заявою від 26.10.2017 року про збільшення позовник вимог позивач також зазначає, що незаконні відключення водопостачання відбулись з березня по 07.10.2014 року, з 28.03.2015 року по жовтень 2015 року, з 21.03.2016 року на тиждень. Зазначає, що положенням Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачає відключення споживачів від водопостачання. Також, посилаючись на положення ст.1167 Цивільного кодексу України щодо моральної шкоди, просить стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В судовому засіданні 13.09.2017 року позивач та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та заявах про уточнення та збільшення позовних вимог. Додатково, в останньому судовому засіданні позивач та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним у заяві про збільшення позовних вимог від 26.10.2017 року. Додатково представник позивача зазначив, що оскільки жодних договорів з відповідачами не укладено, що позбавляло позивача права на належний захист та предявлення відповідних вимого, а тому вважає, що до заподіяння моральної шкоди причетні всі відповідачі. При цьому вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовують протиправністю дій відповідачів, внаслідок чого позивач зазнала моральних страждань та переживань, вона вимушена декілька років жити у пошкодженій квартирі з розбитими дверима і носити воду відрами. При цьому вона є інвалідом 2 групи, має ряд захворювань і внаслідок таких протиправний дій відповідача її стан здоров`я значно погіршився. Просять позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 комунального підприємства «Навколо базару» проти позову заперечив. Зазначив, що дійсно будинок №19 по вул. Боберського у м. Львові перебуває на балансі ЛКП «Навколо базару» з 26.12.2000 року. Вважає, що п.2.2 Рішення виконавчого комітету ЛМР №64 від 28.09.2012 року про переукладення угод з виробниками житлово-комунальних послуг стосується лише тих будинків, які передано із балансу ЛКП «Листопадове». Визнав, що дійсно за несплату наданих послуг позивач в 2014 році заборгувала більше 5 тис. грн. і водопостачання до її квартири було припинено на період з березня по 07.10 2014 року.

Окрім цього, технічне обслуговування, ремонт та реконструкція будинків, що перебувають на балансі ЛКП «Навколо базару» чітко регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також наказами Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, відповідно до норм яких обслуговування внутрішньоквартирних мереж не є компетенцією ЛКП та не враховується у тариф обслуговування систем водопостачання і водовідведення. Позивач утримувала своє сантехнічне обладнання у неналежному стані, вчасно не проводила ремонт труб, внаслідок чого вона постійно затоплювала квартиру сусідів з нижнього поверху. Тому аварійна служба Франківського району у відсутності позивача примусово проникла у її квартиру і вирізала частину труби, припинила водопостачання до її квартири, крім туалету. До цього часу позивач труби не замінила, тому водопостачання повністю не відновлено. В частині відшкодування моральної шкоди просить вимоги відхилити, оскільки у відповідності до вимог Закону України « Про захист прав споживачів» споживач в даному випадку не має права на відшкодування моральної шкоди. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 міського комунального підприємства «Львівводоканал» в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що ЛМКП «Львівводоканал» не має на балансі, не обслуговує і не здійснює ремонт ні внутрішньобудинкових мереж будинку № 19, ні водопровідних труб, ні санітарно-технічних приладів та кранів у квартирах цього будинку. Водоканал справно і безперебійно надає послуги з водопостачання та водовідведення у будинок № 19 по вул. І.Боберського і, зокрема, у квартиру № 27. Однак, за бездіяльності і вини самих мешканців кв. № 27 частково зруйновані внутрішньо-квартирні водопровідні труби і крани, створена аварійна ситуація. Небажанням ремонтувати свої аварійні мережі і прилади мешканці самі частково обмежують свою можливість користуватись водою з окремих кранів та санітарно-технічних приладів квартири.

Окрім цього, керуючись ч.6 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постановою Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2868 від 26.11.2015 року ЛМКП «Львівводоканал» наказом директора №95 о/д від 16.02.2016 року ввів відповідні тарифи в дію з 17.02.2016 року і з 01.03.2016 року фактично приступив до обовязків «виконавця» послуг. Договір №513010 від 01.07.2008 року між ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» фактично втратив актуальність і чинність. Відтак вимога позивача про визнання цього договору недійсним не містить предмету спору. Також, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198-УП від 10.04.2014р. статтю 26 Закону України Про житлово-комунальні Послуги доповнено частиною сьомою в наступній редакції: Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізовано постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з н використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання є договором приєднання. Відтак, до нього не можуть бути внесені зміни, з таким позивач має право ознайомитись на офіційному сайті ЛМКП. Відсутність заяви позивача про відмову від отримання послуг сторони набувають усіх прав та обовязків за договором.

Щодо вимоги позивача про відновлення водопостачання, зазначає, що ЛМКП "Львівводоканал" безперервно надавав і надає послуги з водопостачання та водовідведення усім споживачам цих послуг що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 у Львові, зокрема позивачу. Запірна арматура на водопровідному вводі в зазначеній квартирі не опломбована в закритому стані. Вважає також вимогу про стягнення з ЛМКП "Львівводоканал моральної шкоди не обґрунтованою і безпідставною.

В частині збільшення позовних вимог від 26.10.2017 року, відповідач зазначає, що жодних відключень водопостачання окрім 04.07.2014 року у будинку №19 по вул. Боберського у Львові не здійснювалось, запірна арматура не опломбовувалась.

Отже, позовні вимоги безпідставні і задоволенню не підлягають, просять у позові відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» в судові засідання за викликом суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Судові повістки скеровувалися по місцю реєстрації юридичної особи та по місцю фактичного знаходження підприємства, а тому вважаються доставленими і відповідач повідомленим про розгляд справи належним чином. А тому, з врахуванням положень ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відсутності вказаного відповідача.

Заслухавши думку сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_4, що стверджується копіями свідоцтва про право на спадщину (а.с.86) та свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.87).

Також безспірно встановлено, що будинок №19 по вул. Боберського у м. Львові перебуває на балансі ЛКП «Навколо базару» з 2000 року.

Як вбачається із копії договору №513010 від 01.07.2008 року (а.с.5-6), між ЛМПК «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» укладено договір щодо надання ЛМПК «Львівводоканал» послуг з водопостачання та водовідведення в будинку №19 по вул.Боберського у м. Львові. Згідно умов казаного договору ЛМПК «Львівводоканал» як виробник послуг взяв на себе зобовязання надати послуги з водопостачання та водовідведення перед виконавцем послуг ЛКП «Навколо базару».

Відповідно до положень ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотивуючи свої вимоги щодо визнання вказаного договору недійсним позивач посилається на рішенням виконкому №664 від 28.09.2012 року, пунктом 2.2 якого визнано необхідним переукладення угод з виробниками житлово-комунальних послуг з огляду на територіальну зміну обєктів, обслуговування яких здійснюється ЛКП. Вважає, що відсутність договорів стало причиною неналежного виконання послуг водопостачання та водовідведення їх виробником - ЛМКП «Львівводоканал», відсутності у виробника контролю за їх наданням.

Як вбачається із рішення виконкому ОСОБА_6 міської ради №664 від 28.09.2012 року, таким передано житлові будинки, які перебували на балансі «Листопадове» на баланс інших комунальних підприємств, зокрема і ЛКП «Навколо базару».

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Суд вважає, що посилання позивача на відсутність договору як на підставу для задоволення позову безпідставним, оскільки рішення виконкому ОСОБА_6 міської ради №664 від 28.09.2012 року встановлено обовязок на укладення нових договорів у звязку із фактичною зміною виконавця послуг щодо кінцевих споживачів вказаних будинків. Користувачів, щодо яких договори вже були укладені вказане рішення жодним чином не стосується.

Окрім цього, відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України (далі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. При цьому суд враховує, що згідно положень ч.3 ст.215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою.

Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. ЦК не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. У звязку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Окрім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивач посилається на положення закріплені у ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів", якими передбачено, що забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до положень п.1 ч.1 вказаної статті, нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

З аналізу положень ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів", суд приходить до переконання, що доводи позивача про наявність у договорі №513010 від 01.07.2008 року ознак нечесної підприємницької практики є помилковим і не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів". Окрім того, позивачем належними доказами не доведено конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі і у своєму позову на такий вона не посилається, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів позову, позивач зазначає, що березня по 07.10.2014 року, з 28.03.2015 року по жовтень 2015 року, з 21.03.2016 року на тиждень відбулись незаконні відключення водопостачання.

На підтвердження вказаних обставин позивачем представлено, зокрема, лист Франківської районної адміністрації від 15.08.2014 року №35-2612 (а.с.152 том 2), в якому зазначено, що станом на 01.08.2014 року у позивача існувала заборгованість за холодне водопостачання, що ЛКП вживає всі необхідні заходи для збору коштів за надані житлово-комунальні послуги, та що водопостачання квартири буде відновлено після погашення заборгованості. Також, з листа Франківської районної адміністрації (а.с.154 том 2) вбачається, що ЛКП «Навколо базару» обмежило водопостачання квартири позивача. Вказані обставини також підтверджуються копією акта (а.с.45 том 2), з якого вбачається що комісією ЛКП «Навколо базару» було відключено водопостачання. Разом з тим, як положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так і Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» не передбачена можливість відключення споживача від водопостачання, в тому числі за наявність боргу за оплату послуг.

Також, як вбачається із копії довідки ЛКП «Аварійна служба Франківського району» (а.с.7 том 1), аварійною службою за викликом з квартири №23 будинку №19 на вул. Боберського у м. Львові було виявлено залиття холодною водою стелі кухні з квартири №27. Слюсарі-сантехніки провели обстеження сантехнічних приладів, запірної арматури та інженерних комунікацій в квартирі №27 та встановлено, що крани, змішувачі неробочі, труби в ванній кімнаті та кухні пошкоджені корозією і підлягають заміні. Причина залиття квартири №23 прорив труби у ванній кімнаті квартири №27 будинку №19 на вул. Боберського. Пошкоджену трубу заглушено.

Як вбачається із листа Франківської районної адміністрації (а.с.43 том 1), також підтверджується факт припинення водопостачання 28.03.2015 року. Окрім того, цим листом стверджується факт, що станом на 14.07.2015 року водопостачання квартири не відновлено.

Статтею 3 Конституції України гарантовано, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

У відповідності до положень ст.7 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення шляхом: забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок ліквідації аварій.

Відповідно до положень ч.ч.3, 4, 6, 7, 8 ст.17 вказаного закону в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, у невідкладних випадках, пов'язаних з урятуванням життя людей та майна, може бути здійснене проникнення до житла та іншого володіння особи для проведення в них огляду та ліквідації аварій без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ) у порядку, встановленому цією статтею.

Якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ).

Під час здійснення несанкціонованого доступу і до повного завершення робіт, визначених частиною сьомою цієї статті, повинні бути присутні: представник виконавця/виробника, представник балансоутримувача/управителя, органів внутрішніх справ, аварійно-ремонтної бригади та споживач з будь-якого із суміжних приміщень.

Під час несанкціонованого доступу на аварійно-ремонтну бригаду покладаються такі обов'язки: 1) забезпечення доступу в приміщення шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей або вікон у приміщенні після погодження своїх дій з іншими учасниками несанкціонованого доступу; 2) здійснення огляду місця аварії, неполадки, що унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам; 3) проведення ремонтних та відновлювальних робіт; 4) термінове відновлення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон приміщення, що були пошкоджені під час несанкціонованого доступу, і проведення ремонтних та відновлювальних робіт, але не більше ніж протягом доби з часу проведення несанкціонованого доступу; 5) дотримання прав громадян, які проживають у цих приміщеннях, мінімізація негативних наслідків несанкціонованого доступу, зокрема щодо їх майна та обмеження доступу лише приміщеннями, необхідними для проведення робіт.

Представник виконавця/виробника складає акти про проведення несанкціонованого доступу та про проведення ремонтних та відновлювальних робіт, які підписуються всіма учасниками несанкціонованого доступу. В актах обов'язково зазначаються: підстави для несанкціонованого доступу, відмітка про попередження споживача із зазначенням часу та осіб, які вели переговори із споживачем, у разі, якщо вони були проведені, причина та місце виникнення аварії, неполадки, перелік виконаних робіт, прізвище, ім'я, по батькові та посади учасників несанкціонованого доступу. Оригінали складених актів зберігаються у виконавця/виробника, іншим учасникам несанкціонованого доступу видаються копії, завірені печаткою виконавця.

Разом з тим, відповідачем ЛКП «Аварійна служба Франківського району» підтвердження виконання вказаних норм не представлено, доводи позивача належними і допустимим доказами не спростовано, факт примусового проникнення в квартиру та виконання робіт по примусовому відключенню квартири від водопостачання без згоди позивача не заперечується.

Таким чином, суд вважає, підставними вимоги позивача щодо зобовязання ЛКП «Навколо базару» відновити водопостачання та водовідведення квартири за адресою: АДРЕСА_5, а тому в цій частині позов слід задоволити. При цьому вимоги до іншого відповідача ЛМКП «Львівводоканал» заявлено позивачем без достатнього обґрунтування, оскільки вказаний відповідач не вчиняв жодних дій з припинення водопостачання до квартири позивача.

Окрім цього, суд також вважає підставними вимоги позивача про зобовязання ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» виконати вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укласти договір з ОСОБА_1 у відповідності до положень Закону виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дійсно, відповідно до положень ч.7 статті 26 Закону України Про житлово-комунальні послуги, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є субєктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до положень ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Проте, суд не погоджується з доводами представника відповідача ЛМКП «Львівводоканал» в частині того, що відсутність відмови позивача є самодостатньою умовою для підтвердження приєднання до умов договору, оскільки позивач неодноразово зверталась до відповідачів із письмовими заявами щодо укладення договору та, відповідно, належного оформлення договірних зобовязань.

А тому в цій частині позов також підлягає до задоволення.

В частині стягнення з відповідачів моральної шкоди суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано розяснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як доведено у судовому засіданні відповідачем ЛКП «Навколо базару» з березня 2014 року по жовтень 2014 року без законних правових підстав було відключено водопостачання квартири ОСОБА_1, яка є її власністю. Внаслідок цього позивач, як інвалід 2 групи, тяжко хвора особа не могла належним чином користуватися своєю власністю, оскільки квартира, після цього втратила елементарний комфорт, була позбавлена питною води. Вчиняючи явно протиправні дії та позбавляючи позивача питної води у квартирі відповідач ЛКП «Навколо базару» порушило її нормальні життєві звязки, допустило приниженні гідності людини, внаслідок чого позивач зазнала моральних страждань. Тому суд погоджується із доводами позивача про заподіяння неправомірними діями цього відповідача моральної шкоди. Разом з тим, суд вважає, що позивач не достатньо обґрунтувала розмір заподіяної шкоди 100 000 грн. Враховуючи характер порушення цивільних прав, глибину душевних страждань, а також те, що позивач не представила доказів погіршення стану здоров`я саме внаслідок протиправних дій відповідача, суд вважає, що розумним та достатнім розміром моральної шкоди, яку слід стягнути із цього відповідача буде сума у 15 000 грн., яку і слід стягнути із ЛКП «Навколо базару».

Окрім цього, також встановлено, що при ліквідації аварії ОСОБА_6 комунальним підприємством «Аварійна служба Франківського району» було порушено процедуру доступу до житла позивачки, пошкоджено її майно, зокрема вхідні двері у квартирі, внаслідок цього позивач також зазнала моральних страждань і, з врахуванням характеру порушення цивільних прав, глибини душевних страждань, суд вважає, що з цього відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. При цьому суд враховує, що окрім стягнення моральної шкоди, суд відновлює порушені права позивача, шляхом відновлення водопостачання до квартири.

При цьому суд вважає, що позивачем вимоги про стягнення в солідарному порядку моральної шкоди із трьох відповідачів заявлено без достатніх правових підстав, оскільки моральна шкода заподіяна у кожному наведеному випадку окремо ЛКП «Навколо базару» та ОСОБА_6 комунальним підприємством «Аварійна служба Франківського району». В той же підстав для стягнення моральної шкоди із ЛМКП «Львівводоканал» не має, оскільки жодними діями вказаний відповідач моральну шкоду позивачу не заподіяв, тому слід відмовити у задоволенні вимог до цього позивача про відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору та часткового задоволення позову, який містив три вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати, а саме: з ОСОБА_6 комунального підприємства «Навколо базару» - в розмірі 1280 грн.; з ОСОБА_6 міського комунального підприємства «Львівводоканал» - в розмірі 640 грн.; з ОСОБА_6 комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» - в розмірі 1280 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_6 комунального підприємства «Навколо базару» (м. Львів, вул. Герої УПА, 78, ), ОСОБА_6 міського комунального підприємства «Львівводоканал» (м.Львів, вул.Зелена, 64, ), ОСОБА_6 комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» (м.Львів, вул.Перфецького, 6 А, ) про визнання договору недійсним, зобовязання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Зобовязати Львівське комунальне підприємство «Навколо базару» відновити водопостачання та водовідведення квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Зобовязати Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» укласти договір про водопостачання та водовідведення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Стягнути з ОСОБА_6 комунального підприємства «Навколо базару» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. (пятнадцять тисяч гривень)

Стягнути з ОСОБА_6 комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. (пять тисяч гривень)

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_6 комунального підприємства «Навколо базару» на користь держави судові витрати в розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень)

Стягнути з ОСОБА_6 міського комунального підприємства «Львівводоканал» на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень)

Стягнути з ОСОБА_6 комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» на користь держави судові витрати в розмірі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 23.04.2018 року.

Суддя: Гирич С. В.