Справа № 212/2205/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

30 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорного І.Я.

секретаря судового засідання ОСОБА_1

за участі:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в обгрунтування позовних вимог якого зазначила, що 08 червня 2018 року померла її мати ОСОБА_4, яка мешкала за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Паризька, будинок 160а. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння №160 по вулиці Паризької Комуни (зараз Паризька) в місті Кривий Ріг, яка належала їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28 грудня 1989 року державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрованого 22 вересня 1995 року в КУ ДОР КБТІ в реєстровій книзі під № 114 доп. запис 7, 23.

Спадкоємцями померлої ОСОБА_4 є позивач та її сестра ОСОБА_3, яка є відповідачем по справі. Відповідач у встановлені законом строки та порядку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась, вважаючи, що оскільки вона на момент відкриття спадщини постійно проживала із матір'ю то фактично її прийняла. Інші спадкоємці за законом або за заповітом відсутні. 03 березня 2018 року позивач звернулась до державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, але державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, про що було винесено постанову.

Сестра позивача відповідач по справі відмовилась надати згоду позивачу на прийняття спадщини поза межами встановленого законом строку, не визнає факт спільного проживання позивача із спадкодавцем, тому, як вважає позивач, виник спір про право позивача на спадщину, що відкрилась після смерті матері. Позивачем зазначено, що протягом тривалого часу до смерті спадкодавець тяжко хворіла, тому займатися домашнім господарством не могла, сама потребувала щоденної допомоги, яку могли надати тільки діти. Відповідач матері не допомагала, відвідувала її дуже рідко, а тому позивач стала мешкати разом із матір'ю, з метою догляду за останньою та ведення спільного побуту. Так на момент смерті матері позивач проживала разом з нею, коли останньої не стало, взяла на себе організацію поховання.

Таким чином, позивач вважає себе спадкоємцем, який має право на спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавця матері оскільки на момент відкриття спадщини вона фактично проживала разом із матір'ю тому прийнята спадщину, вважає, що відсутність факту реєстрації місця проживання разом із матір'ю не може позбавити її права на спадщину. Зазначений факт позивач підтверджує актом мешканців вулиці Паризька у місті Кривий Ріг, який свідчить про те, що позивач мешкала із спадкодавцем в якості члена сім'ї, вела спільне господарство з вересня 2007 року по день смерті матері, а також просить викликати у судове засідання певних осіб для допиту в якості свідків для підтвердження зазначених обставин, про що подала заяву.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надала, про дати, час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена, у судові засідання не з'являлася, суд про причини неявки не повідомляла.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши у сукупності докази, досліджені у судовому засіданні, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 червня 2017 року померла ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08 червня 2017 року серія І-КИ № 747245. З часом смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння з надвірними спорудами, розташоване за адресою: місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Паризька (Паризької комуни) будинок 160А, що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 1989 року, запис в реєстрі за №2-3033. На час смерті спадкодавець була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується інформацією із відповіді відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради.

Позивач ОСОБА_2 є дочкою та спадкоємицею за заповітом спадкодавця ОСОБА_4, що встановлено на підставі Свідоцтва про народження від 21 листопада 1968 року серія І АВ №063357, Свідоцтва про розірвання шлюбу від 10 жовтня 1994 року серія І КИ №007176 та Заповіту від 09 січня 1990 року, запис в реєстрі за №2-48.

03 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до другої Криворізької державної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої 08 червня 2017 року ОСОБА_4. У видачі свідоцтва позивачу було відмовлено на підставі пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини та не підтвердження документально факту сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що завідуючою Другої Криворізької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Оскільки спадкодавець була людиною похилого віку, мала декілька хронічних захворювань, що підтверджується випискою з амбулаторної карти ОСОБА_4, наданої Комунальною установою Центр первинної медико санітарної допомоги №3 Криворізької міської ради, донька спадкодавця позивач ОСОБА_2 з вересня 2007 року по день смерті 08 червня 2017 року проживала разом із матір'ю, доглядала за нею та вела спільне господарство. Зазначені обставини підтверджуються актом сусідів мешканців вулиці Паризька у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, складеним у присутності і за підписом ОСОБА_6, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Паризька 125, паспорт серія АН №436820, ОСОБА_7, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Паризька, будинок 131а, паспорт серія АМ 3864339, ОСОБА_8, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Паризька, будинок 152, паспорт серія АН №523860, підписи підтверджено головою квартирного комітету Покровського району міста Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_9

Факт проживання ОСОБА_4 разом із дочкою ОСОБА_2 у домоволодінні за адресою: місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Паризька, будинок, 160, ведення спільного господарства, догляду за матір'ю підтверджено у судовому засідання і показаннями свідків: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Паризька, будинок 125. Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що знайомий з позивачем давно, підтримують давні дружні стосунки, знав і її матір, впевнений, що позивач разом із матір'ю завжди, скільки він знає позивача, жили разом, більше ніхто з позивачем та її матір'ю не проживав. Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що знала матір позивача, пам'ятає, що матір з дочкою завжди жили разом як і після смерті матері, дочка ОСОБА_2 займалась і похованням матері.

Відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. ст.1220, 1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1234, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, а також скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. ст. 1268, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що зазначено у п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року №1382 ІV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, суд повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши у сукупності докази, досліджені у судовому засіданні, вбачає невизнання відповідачем права позивача на спадкування за заповітом та вважає за належне захистити порушене право у спосіб встановлений законом, а саме встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Крім того, судом встановлено, що позивачем було понесено судові витрати у розмірі судового збору, а саме : 704 гривні 80 копійок, які відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, має бути покладено на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_4, померлою 08 червня 2017 року, за адресою: Дніпропетровська область місто Кривий Ріг вулиця Паризька будинок 160А на момент відкриття спадщини 08 червня 2017 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_11, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_2, місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, 5-й мікрорайон ЗарічнийАДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заяві про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення виготовлено та підписано без проголошення 09 листопада 2018 року.

Суддя: І. Я. Чорний