КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №752/18833/17

провадження 22-ц/824/448/2018

08 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя» про стягнення не виплаченої суми страхової виплати, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року у складі судді Мирошниченко О.В.,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя» ( далі - ПрАТ «СК «УНІКА Життя») на свою користь суму невиплаченої страхової виплати в розмірі 32 815, 14 грн та заподіяну моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 02.07.2015 між ОСОБА_4 (страхувальник) та ПрАТ «СК «УНІКА Життя» був укладений договір страхування життя з участю в інвестиційному доході № РБ019222.

Відповідно до п. 1.2 цього договору, з урахуванням положень «Правил добровільного страхування життя ПрАТ «СК «УНІКА Життя» (нова редакція), які зареєстровані Державною комісією з урегулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року, зі змінами та доповненнями, зареєстрованими 28.01.2010 року та 20.06.2013 року та Договору доручення на здійснення юридичною особою посередницької діяльності в сфері страхування в якості страхового агента №11/115-1-2/047 від 17.01.2011 р., страховик зобов'язується здійснити наступні страхові виплати :

1) 1.2.1. У разі дожиття застрахованої особи до 00:00:00 03.07.2025 р. - 32 815,14 грн.

2) 1.2.2. У разі смерті застрахованої особи в період з 00:00:00 03.07.2015 р. до 23:59:59 02.07.2025 р. - 32 815,14 грн.

У зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 р. застрахованої особи, вона, як вигодонабувач за вказаним договором, 17.03.2017 р. звернулась до відповідача з заявою про здійснення страхової виплати на її користь.

Відповідач відмовив у здійсненні страхової виплати з тих підстав, що в заяві на страхування застрахована особа, вказавши про відсутність у нього будь-яких захворювань, подала свідомо неправдиві відомості.

Вказану відмову у виплаті страхового відшкодування вважає безпідставною та необґрунтованою.

Зазначила, що позивач був повністю здоровою людиною. Якщо навіть і припустити той факт, що страхувальник звертався до медичної установи у попередні роки, то такі звернення не вимагали постійного лікування та не носили характер постійних звернень. Відповідач на момент укладення договору страхування життя 02.07.2015 р. і по день смерті страхувальника ІНФОРМАЦІЯ_1 р. не мав жодних сумнівів з приводу здоров'я застрахованої особи, не вимагав відповідних медичних документів. Страхувальником своєчасно сплачувалися страхові внески.

Також зазначила, що застрахованою особою було укладено Договір страхування життя з іншою страховою компанією - ПрАТ «МЕТЛАЙФ». Після настання смерті застрахованої особи страховиком була виплачена страхова сума в повному обсязі - в розмірі 93 843,94 грн.

Оскільки внаслідок бездіяльності відповідача їй була завдана моральна шкода, що полягає в порушенні її звичайного способу життя і нормальних життєвих зав'язків, неможливості продовження активного громадського життя, погіршенні відносин у сім'ї, що викликані переживаннями за матеріальне становище, а також погіршенні стану здоров'я, просила стягнути з відповідача 5000 грн. на її відшкодування.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Посилається на ті підстави, що судове рішення ухвалено на підставі недопустимих доказів ( отриманих з порушенням вимог закону з невідомим джерелом їх походження та без дослідження їх оригіналів), що є порушенням ч.1 ст.78, ч.5, 6 ст. 95 ЦПК України.

Зазначив, що довідка про причину смерті №56 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та виписка з історії хвороби стаціонарного хворого № 7012889 були надані та засвідчені відповідачем у ксерокопіях, без наявності відповідних печаток та завірення цих документів з боку медичного закладу, що підтверджує незаконність джерел отримання даних доказів. Доводи відповідача про те, що вказані документи були надані позивачем, не відповідають дійсності та є припущенням.

Крім цього, судом першої інстанції було надано суттєву перевагу доказам та доводам відповідача та залишено поза увагою доводи позивача в частині неналежних доказів, відсутності підстав для відмови у виплаті, відсутності хвороби у страхувальника за останні 5 років до укладення договору, чим порушено засади рівності та змагальності сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «СК «УНІКА Життя» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначив, що під час розгляду справи відповідач неодноразово вказувала, що виписку з історії хвороби №7012889 від 19.06.2009 вона надала особисто, під час візиту до офісу відповідача. Під час першого судового засідання стверджувала, що відповідач обманом отримав від неї вказану виписку. Пізніше змінила свою позицію та зазначала, що ніякої виписки не передавала. Вказані посилання на слова позивача містяться на аудіо записах судових засідань.

Також зазначив, що починаючи з 2009 р. у застрахованої особи було діагностовано низку серйозних захворювань, зокрема, «Дилатаційна кардіоміопатія». Відповідно до Протоколу надання медичної допомоги хворим із дилатаційною кардіоміопатією (Код МКХ 10:142.0), затвердженого Наказом МОЗ України №436 від 03.07.2006, «Дилатаційна кардіоміопатія (ДКМП)» - гостре, підгостре або хронічне ушкодження серцевого м'яза різної етіології, що супроводжується кардіомегалією з розширенням камер серця, порушенням систолічної функції і розвитком симптомів серцевої недостатності. Згідно цього Протоколу вказане захворювання є серйозним, оскільки не є виліковним та значною мірою впливає на спосіб життя хворого.

Правилами страхування встановлений обов'язок страхувальника при укладенні договору страхування надати достовірні відомості про вік, професію застрахованої особи, стан її здоров'я та перенесені нею захворювання (нещасні випадки), а також інші відомості, що вимагає страховик, та які необхідні для визначення рівня страхового ризику та розміру страхового тарифу.

При цьому Правилами страхування передбачено, що особами, застрахованими згідно з цими Правилами, не можуть бути, зокрема, особи, які мають тяжкі захворювання серцево-судинної системи.

У своєму листі №455/08 від 22.02.2018 Олександрівська клінічна лікарня м. Києва окремо підтвердила діагноз застрахованої особи: «Дилатаційна кардіоміопатія», встановлений в 2009 році.

Страховик добросовісно виконував взяті на себе зобов'язання за договором страхування, діяв виключно у правовому полі і своїми діями не порушив умов договору страхування по відношенню до страхувальника, а тому жодних зобов'язань перед позивачем не має.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПрАТ «СК «УНІКА Життя» -Галицький І.П. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення суми страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що на момент укладення договору страхування ОСОБА_4 був обізнаний про наявність у нього такого захворювання, як дилатаційна кардіоміопатія, серцева недостатність з 2009 року, внаслідок якого двічі перебував на стаціонарному лікуванні у інфарктному відділенні №2 Олександрівської клінічної лікарні м. Києва. При заповненні заяви на страхування, в тому числі анкети про стан здоров'я, ОСОБА_4 не вказав про наявність у нього вказаного захворювання, що є свідченням подання свідомо неправдивих відомостей щодо питань, викладених у Розділі 7 Правил страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.07.2015 між ПрАТ «СК «УНІКА Життя» ( страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник, застрахована особа) укладено договір страхування життя з участю в інвестиційному доході № РБ019222 (а.с. 13-16).

За умовами вказаного договору, з урахуванням положень «Правил добровільного страхування життя ПрАТ «СК «УНІКА Життя» (нова редакція), які зареєстровані Державною комісією з урегулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року, зі змінами та доповненнями, зареєстрованими 28.01.2010 року та 20.06.2013 року та Договору доручення на здійснення юридичною особою посередницької діяльності в сфері страхування в якості страхового агента №11/115-1-2/047 від 17.01.2011 р., страховик зобов'язується здійснити наступні страхові виплати :

1.2.1. У разі дожиття застрахованої особи до 00:00:00 03.07.2015 р. - 32 815,14 грн.

1.2.2. У разі смерті застрахованої особи в період з 00:00:00 03.07.2015 р. до 23:59:59 02.07.2025 р. - 32 815,14 грн.

Відповідно до п.5.3 цього договору, згідно ст. 17 Закону України «Про страхування» під Правилами страхування розуміється сукупність всіх умов страхування щодо страхових ризиків, виключень із страхових випадків і обмежень страхування, порядок і умови здійснення страхових виплат тощо. Таким чином, у цілях цього договору сторони розуміють під Правилами страхування повний текст Правил добровільного страхування життя (нова редакція) ПрАТ &q?и ;СК «УНІКА Життя», включаючи всі додатки, чинний на дату укладення цього договору страхування.

Відповідно до п. 7.2 Розділу 7 Правил добровільного страхування життя (нова редакція), зареєстрованих Державною комісією з урегулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року, із змінами та доповненнями, зареєстрованими 28.01.2010 року та 20.06.2013 року, підставою для укладення договору страхування є заява на страхування, яка заповнюється, підписується заявником і подається ним страховику за встановленою формою. Страховик бере на себе зобов'язання щодо страхового захисту лише за умови, якщо заявник відповів на всі питання, які містяться у заяві на страхування ( у тому числі, в Анкеті про стан здоров'я застрахованої особи), правдиво та повністю. Зокрема, це стосується питань щодо поточних або колишніх захворювань, порушень здоров'я, скарг на стан здоров'я, а також щодо професійної діяльності та захоплень (хобі) застрахованої особи. Застрахована особа, яка підписала заяву на страхування, несе відповідальність за правильність та правдивість інформації, вказаної у заяві на страхування, навіть у тому випадку, якщо ця особа не заповнювала заяву особисто. Будь-які пояснення мають бути письмово викладені у заяві на страхування або у додатках до неї. Будь-які додаткові домовленості та застереження потребують письмової згоди страховика (а.с. 63-67).

Відповідно до п. 2.3 вказаних Правил, особами, застрахованими згідно з цими Правилами, не можуть бути інваліди І або ІІ групи інвалідності; особи, які мають онкологічні захворювання, та/або тяжкі форми захворювання серцево-судинної системи та /або ниркову недостатність тощо.

Відповідно до п. 11.9. 3 вказаних Правил, підставою для відмови страховиком у страховій виплаті є: подання страхувальником (застрахованою особою)свідомо неправдивих відомостей щодо питань, вказаних у Розділі 7 цих Правил, або про факт, причини та/або обставини настання страхового випадку (а.с. 65).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер (а.с. 70).

У зв'язку зі смертю застрахованої особи, 17 березня 2017 року вигодонабувач ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «УНІКА Життя» з заявою про виплату страхової суми, яка обумовлена договором страхування життя № РБ019222 (а.с. 68).

Серед переліку документів, наданих ОСОБА_2 до вказаної заяви, зазначена копія довідки про причину смерті ( а.с.69).

Відповідно до наданої відповідачем світлокопії довідки про причину смерті №56 від ІНФОРМАЦІЯ_1, причиною смерті ОСОБА_4 слугували: дилятаційна кардіоміопатія; набряк легенів; гостра серцево-судинна недостатність (а.с. 72).

Відповідно до світлокопії виписки з історії хвороби №7012889 стаціонарного хворого ОСОБА_4 від 19.06.2009 р., останній 10.06.2009 р. був госпіталізований до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, інфарктного відділення №2, де перебував до 19.06.2009 р. Діагноз: токсично-постміокардична дилатаційна кардіоміопатія. Відносна мітрально-трикуспідальна недостатність ІІІ ст., легенева гіпертензія ІІІ-ІІ ст. змішаного ґенезу тощо (а.с.78).

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані документи одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому є недопустимими доказами по справі, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до технічного запису судових засідань, позивач не заперечувала, що копію виписки 2009 р. страховик отримав саме від неї.

При цьому остання не надала суду доказів на спростування тієї обставини, що страхувальник не перебував на лікуванні у Олександрівський клінічній лікарні з приводу захворювань, які зазначені у вищевказаній виписці.

Позивач також не була позбавлена можливості надати суду оригінал довідки про причину смерті застрахованої особи, копію якої нею було надано страховику разом з заявою про страховий випадок, проте таким правом не скористалась.

Разом з тим, на підтвердження інформації, що містилася у наданій суду світлокопії виписки з історії хвороби №7012889, суду надано листи адміністрації Олександрівської клінічної лікарні від 06.06.2017 р. №1134/01 та від 16.06.2017 р. №1261/01, якими підтверджено факт перебування ОСОБА_4 в період часу з 10.06.2009 по 19.06.2009 на лікуванні в інфарктному відділенні №2, якому при виписці було надано виписку з медичної карти стаціонарного хворого №7012889. Діагноз: токсично-постміокардична дилатаційна кардіоміопатія. Відносна мітрально-трикуспідальна недостатність ІІІ ст., легенева гіпертензія ІІІ-ІІ ст. змішаного ґенезу тощо (а.с.75, 77).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7706427, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва з 11.11.2015 по 27.11.2015. Діагноз: дилятаційна кардіоміопатія. Гостра серцева недостатність на тлі декомпенсації хронічної серцевої недостатності тощо (а.с.84).

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №77007676, ОСОБА_4 06.02.2017 був госпіталізований до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Діагноз основний: Дилятаційна кардіоміопатія. Відносна недостатність мітрального клапана ІІІ ст. Відносна недостатність клапана легеневої артерії ІІ ст, пост капілярна легенева гіпертензія ІІІ ст. Відносна недостатність трикуспідального клапана ІІІ ст. Персистуюча форма фібриляції (тріпотіння) передсердь, тахісистолічний варіант. Ускладнення: гостра декомпенсація серцевої недостатності (06.02.17 -14.02.17). Набряк легень (14.02.17). Кардіогенний шок (14.02.17). СН ІІ Б зі зниженою ФВ лівого шлуночка (22%) (а.с. 71).

Судом встановлено, що 20.06.2017 р. відповідач відмовив у здійсненні страхової виплати, оскільки отримана інформація свідчила про те, що на момент заповнення заяви на страхування застрахована особа вже мала хронічні захворювання, які і стали причиною смерті, а саме: токсично-постміокардична дилатаційна кардіоміопатія; відносна мітрально-трикуспідальна недостатність ІІІ ст., легенева гіпертензія ІІІ-ІІ ст. змішаного генезу. СН (серцева недостатність) ІІБ-ІІІ ст. із зниженою систолічною функцією лівого шлуночка (а.с.17).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.991 ЦК України страховику має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до п. 2 Заяви РБО19222 на страхування, підписаної страхувальником та застрахованою особою, страхувальник зобов'язаний надати страховику повну та правдиву інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати страховика про будь-які зміни страхового ризику. Відповіді на запитання, що містяться у Заяві на страхування, повинні бути правдивими та подані у повному обсязі. У противному випадку страховик залишає за собою право розірвати договір страхування чи відмовити у здійсненні страхової виплати (а.с. 58).

Як вбачається з матеріалів справи, в Анкеті №1 «Декларація про стан здоров'я застрахованої особи» до Заяви РБО19222 страхувальник надав відповіді на питання анкети про стан свого здоров'я, зокрема: на даний час та за останні 5 років я не маю/не мав серйозних захворюв. або фіз. розладів; не є/не був на лікуванні більше 4 тижнів; не є/не був на диспанс. обліку; протягом року мені не видавали лікарн. листки більше ніж на 10 днів. На дату заповнення цієї Декларації, а також протягом останніх 5 років перед заповненням цієї Декларації, я не приймаю/не приймав регулярно будь-які медичні препарати ( за виключенням вітамінів, профілактичних протизастудних засобів) (а.с.59).

З огляду на доведеність тієї обставини, що починаючи з 2009 року у застрахованої особи було діагностовано низку серйозних захворювань, зокрема, дилатаційна кардіоміопатія, яка відповідно до Протоколу надання медичної допомоги хворим із дилатаційною кардіоміопатією (Код МКХ10:142:0), затвердженого Наказом МОЗ України №436 від 03.07.2006 року, є гострим, підгострим або хронічним ушкодженням серцевого м'яза різної етіології, що супроводжується кардіомегалією з розширенням камер серця, порушенням систолічної функції і розвитком симптомів серцевої недостатності, доводи позивача про безпідставність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, з огляду на те, що страхувальник був повністю здоровою людиною, а його звернення до медичної установи не вимагали постійного лікування є необґрунтованими.

Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги в тій частині, що надані відповідачем докази містять лікарську таємницю щодо застрахованої особи, згоди на розголошення якої надано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник та застрахована особа своїм підписом надав страховику письмову згоду на обробку та використання своїх персональних даних (в тому числі про стан здоров'я) в порядку та на умовах визначених Правилами та Положеннями про обробку і захист персональних даних у базах персональних даних, володільцем яких є ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», з метою забезпечення реалізації відносин у сфері страхування життя, в обсязі, що містяться в заяві на страхування, анкеті до цієї заяви та інших документах поданих страховику для укладення договору страхування та/або тих документів, які буде отримано страховиком під час виконання договору страхування від застрахованої особи, страхувальника, вигодонабувача або третіх осіб (п.4.1 заяви РБО19222).

Відповідно до п. 4.2 вказаної заяви, страхувальник та застрахована особа надають страховику згоду, виключно з метою виконання договору страхування, без отримання від них додаткової письмової згоди, здійснювати: передачу їх персональних даних та/або надання доступу до них третім особам у випадках, передбачених законодавством України; для з'ясування обставин настання страхового випадку та визначення розміру страхової виплати, отримувати у будь-яких лікарів та в будь-яких (державних та недержавних)медичних закладах, послугами яких користувалась або користується застрахована особа, необхідну інформацію щодо її захворювань (перенесених раніше, тих, що існують зараз, або тих, що можуть виникнути під час строку дії договору страхування) та наслідків нещасних випадків (а.с.58).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк