Справа № 148/849/16-ц
Провадження №2/148/63/18
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганич С.В. при секретарі Галькевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження чужого майна, а також зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження чужого майна.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.05.2016 відкрито провадження у даній справі.

26.09.2016 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.10.2016 первісний позов об'єднано з зустрічним позовом.

Ухвалою суду від 09.03.2017 дана справа була зупинена в зв'язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, а 11.09.2017 - відновлено провадення у справі.

Розгляд справи призначався до слухання неодноразово, зокрема, на: 11.10.2017, 14.11.2017, 19.12.2017, 01.02.2018, 06.03.2018, 25.04.2018.

Судові засідання призначені на 11.10.2017, 14.11.2017, 19.12.2017 та 01.02.2018 за заявами представника позивача-відповідача відкладалися з різних причин, хоча дата розгляду наступного судового засідання по даній справі призначалась заздалегідь, в тому числі з погодженням з представником позивача-відповідача.

25.04.2018 учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання повістки (а.с.52), довідками про доставку SМS (а.с.53, 54, 55, 56), рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.57) і не повідомили суд про причини своєї неявки, а також не подали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, що підтверджується довідкою (а.с.58).

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що справу розглянути у відсутність сторін та їх представників неможливо, суд вважає, що позовну заяву та зустрічний позов слід залишити без розгляду, виходячи з наступного.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Згідно ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

З огляду на наведене та той факт, що ні сторони, ні їх представники не повідомили суд про причини своєї неявки, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що вони повторно не з'явились до суду без поважних причин.

Окрім цього, суд вважає, що неодноразова неявка сторін та їх представників в судові засідання свідчить про зловживання останніми своїми процесуальними правами, що є підставою для залишення їх позовів без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд вважає, що представник позивача-відповідача вчиняє дії (неодноразова неявка в судові засідання), які вказують на затягування розгляду справи. Такі дії суд вважає недобросовісними, такими, що суперечать завданню цивільного судочинства, направлені на затягування розгляду справи та розцінюються судом як зловживання останньою процесуальними правами.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії довіреності від 31.10.2016 (а.с.21 т.2), представляти інтереси позивача-відповідача ОСОБА_1 можуть чотири особи, однак жодна з них в судові засідання не з'являється, що в свою чергу свідчить про зловживання ними їхніми процесуальними правами.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому суд зауважує, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.2 ст.210 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами і правами інших осіб, а учасники справи при цьому в судове засідання не з'являються і не використовують передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, діюче цивільне процесуальне законодавство не пов'язує обов'язок суду залишити заяву без розгляду з поважністю повторної неявки позивача в судове засідання, яке в даному випадку до уваги не береться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Ухвалою ВССУ від 31.08.2015 в справі № 6-24063ск15 було зазначено, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши норми ч. 3 ст.169, п. 3 ч. 1 ст.207 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що позивач, будучи належним чином повідомленою, повторно не з'явилась до суду, що є підставою для залишення її позовної заяви без розгляду.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону спрямоване на дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а позивач і не з'являється в судове засідання, і не використовує положення про процесуальне представництво в суді.

Таким чином неявки в судові засідання сторін та їх представників, яким було відомо про дату, час та місце розгляду справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті виниклого спору.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги підстави для залишення позовів без розгляду у зв'язку з повторною неявкою сторін та їх представників, встановлені ЦПК України, який не пов'язує причини повторної неявки з їх поважністю, а також розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви та зустрічного позову без розгляду.

Залишення позовної заяви та зустрічного позову без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 3 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження чужого майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: