Справа № 203/825/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участі представника скаржника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК», про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, в обґрунтування якої скаржник посилався на те, що 15.02.2016 року Кіровським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №50159418 з виконання виконавчого листа, виданого 22.01.2016 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська по справі №203/5167/15-ц. Також постановою державного виконавця від 15.02.2016 року було накладено арешт на все майно боржника. 24.01.2017 року постановою державного виконавця Астаркіної Є.П. виконавче провадження №50159418 було закінчено, але у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» накладений постановою від 15.02.2016 року арешт на майно боржника не знятий. В звязку з цим, скаржник просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні №50159418 та зобовязати державного виконавця зняти арешт.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави просив задовольнити останню.

Заінтересовані особи до суду за викликами повторно не зявились, про причини своєї неявки не повідомили, що в силу ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали даної справи, а також цивільної справи №203/5167/15-ц, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в рамках цивільної справи №203/5167/15-ц Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 08.12.2015 року було ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання вказаного заочного рішення 22.01.2016 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист, який банком предявлено для примусового виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (на теперішній час Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області).

Постановами державного виконавця від 15.02.2016 року було відкрито виконавче провадження №50159418, а також накладено арешт та заборону відчуження на все майно боржника ОСОБА_2

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2016 року заочне рішення від 22.01.2016 року було скасовано та справу призначено до нового судового розгляду, за наслідками якого рішенням від 31.03.2017 року було відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017 року рішення суду першої інстанції від 31.03.2017 року було змінено в частині правового обґрунтування відмови в позові.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 24.01.2017 року в звязку з постановленням Кіровським районним судом м.Дніпропетровська ухвали від 22.11.2016 року про скасування заочного рішення суду від 22.01.2016 року, на підставі якого було видано виконавчий лист, виконавче провадження №50159418 було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 24.01.2017 року) встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.ч.1,2 ст.40 закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З постанови державного виконавця від 24.01.2017 року вбачається, що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», останній у відповідності до вимог ст.40 вказаного Закону у постанові не вирішив питання про знаття арешту та заборони відчуження з майна боржника ОСОБА_2, що був накладений постановою від 15.02.2016 року.

Посилання в постанові на наявність залишку заборгованості за виконавчим документом та виконавчому збору, суд не вважає передбаченою ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для залишення в силі обтяжень щодо майна боржника, оскільки в звязку із скасуванням судового рішення на підставі якого було видано виконавчий документ у боржника перестали існувати будь-які зобовязання, як перед стягувачем, так і щодо сплати виконавчого збору.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.39 цього Закону, не передбачено винесення та подальше виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

З урахуванням вищенаведеного та у відповідності до ч.2 ст.451 ЦПК України, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,2,39,40,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5,258-260,447,449,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК», про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2, накладеного в рамках виконавчого провадження №50159418.

Зобовязати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ОСОБА_2, накладеного в рамках виконавчого провадження №50159418 за постановою державного виконавця від 15 лютого 2016 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетров-ської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 квітня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак