БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1417/18
Провадження № 2/497/720/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з названим позовом та просять постановити рішення, яким:

1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Садова 26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, як за членом колгоспного двору;

- 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Садова 26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 17.03.2004 року.

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Садова 26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_1, померлого 21.03.2014 року;

- 1/2 частину права на земельну ділянку загальною площею 2,07 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну на праві власності ОСОБА_4 на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА №151526 від 01.08.2005 року.

В обґрунтування своїх вимог стверджують, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Садова 26, с.Калчева, Болградський район, Одеська область станом на 14.04.1991 рік відносився до суспільної групи колгоспний двір, до складу якого входили, вона позивач та її чоловік ОСОБА_4, та відповідно кожному з них належало по ? частці. З цих підстав позивач просить визнати за нею право власності на ? часку вказаного домоволодіння як за членом колгоспного двору.

Після смерті чоловіка, відкрилась спадщина на ? частку цього ж домоволодіння, яку фактом реєстрації та проживання спільно зі спадкодавцем прийняла вона позивач та їх син ОСОБА_5, однак належним чином не оформили свої спадові права. А тому позивач просила визнати за нею право власності на ? часту цього домоволодіння як за спадкоємицею за законом після смерті чоловіка

21.03.2014 року помер син та батько позивачів ОСОБА_5. Спадщину, що відкрилася після його смерті прийняла донька ОСОБА_2, тоді як інші спадкоємці мати та дружина відмовилися від прийняття спадщини. Однак, позивач ОСОБА_2 не оформила належним чином свої спадкові права в звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, в звязку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Вказані обставини стали приводом для звернення з даним позовом до суду.

Позивачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися згідно вимог чинного законодавства (а.с.44-45, 140). До суду надали заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а.с.133-135).

Представник позивачів ОСОБА_6 (а.с.43,44) подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачів. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.133-135).

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.43, 58, 141). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.136).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за № 26 по вулиці Садова, в селі Калчева, Болградського району, Одеської області на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_1.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

В силу зазначених вимог, позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 мала намір зареєструвати право власності на свою частку зазначеного домоволодіння, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно рішенням від 08.12.2017 року відмовила позивачу у реєстрації права власності в звязку з відсутністю документів, що підтверджують набуття позивачем права власності на частку житлового будинку за названою адресою (а.с.15).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40).

Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги;

2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, тобто позивач реалізував своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернувся з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивач будучи власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Садова, № 26, с.Калчева, Болградський район, Одеська область, не може зареєструвати право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються їх права як власника, що підлягають захисту в судовому порядку.

За період з 1991 року по теперішній час рішення ОСОБА_3 сільською радою Болградського району Одеської області щодо визнання права власності на вказане домоволодіння не приймалося.

17 березня 2004 року помер ОСОБА_4, запис акту про смерть №14 від 17.03.2004 року, складений ОСОБА_3 сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії І-ЖД № 374682 (а.с.18).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить:

- 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Садова, № 26, с.Калчева, Болградський район, Одеська область (а.с.20);

- земельна ділянка загальною площею 2.07 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ЯА № 151526 від 01.08.2005 року.

Спадкоємцями за законом першої черги є його дружина ОСОБА_1, що вбачається зі свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № 508040 від 10.02.1962 року (а.с.13) та його син ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК №362851 від 30.12.1987 року (а.с.94).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: його дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_5, невістка ОСОБА_6, онучки ОСОБА_7 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області № 236 від 26.07.2018 року (а.с.20).

Згідно листа Третьої Одеської державної нотаріальної контори слідує, що серед документів, переданих на державне зберігання до Третьої одеської державної нотаріальної контори, відсутні відомості щодо заведення спадкової справи до майна померлого 17 березня 2004 року ОСОБА_4 (а.с.66).

Разом з цим, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 05.08.2011 року, справа №2-789/11, визнано права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_1, за кожним, як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 17 березня 2004 року, на земельну ділянку, площею 1.035 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серії ЯА № 151526, зареєстрований 01.08.2005 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 88 на імя ОСОБА_4) (а.с.22).

Відповідно до положень ст.82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом в силу вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка ОСОБА_4. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за законом, позивач набула право на це майно, тобто на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вулиця Садова, № 26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область.

21 березня 2014 року помер ОСОБА_5, запис акту про смерть №250 від 24.03.2014 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії І-ЖД № 367849 (а.с.19).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить:

- ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Садова, № 26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область,

- ? частка земельної ділянки загальною площею 2.07 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно рішення (а.с.22).

Спадкоємцями за законом першої черги є:

- мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: його дружина ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_1, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області № 246 від 06.08.2018 року (а.с.21).

З матеріалів спадкової справи №126/2014, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна померлого 21 березня 2014 року ОСОБА_1 (а.с.68-132) вбачається, що з заявами від 18.04.2018 року до нотаріуса звернулися мати спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.81), донька спадкодавця ОСОБА_7М.(а.с.83) та дружина спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.84) про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 на користь доньки померлого ОСОБА_2.

Тоді як позивач ОСОБА_2 донька спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії V-ЖД №342082 (а.с.82) звернулася до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_5 (а.с.82, 89), та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески (а.с.104), на земельну ділянку розміром 1.9999 га (а.с.126).

Відділом Держгеокадастру у Болградському районі Одеської області від 10.08.2018 року надано лист за №536/0/196-18 про нормативну грошову оцінку 1 га ріллі на території ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області, яким повідомлено про вартість цієї земельної ділянки станом на 01.01.2018 року: рілля 31 167.66 гривен/га (а.с.29).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст.1273 ч.1 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

На підставі викладеного суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на частку земельної ділянки та на частку домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_1 також підлягають задоволенню.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (1963 року), постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст.16, 182, 317-319, 321, 328, 392, 1216-1218, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КК №620735, виданий 26.03.2001 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на:

- ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вул. Садова, №26, с.Калчева, Болградський район, Одеська область, як за членом колишнього колгоспного двору;

- ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вул. Садова, №26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 17 березня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії КМ №547984, виданий 07.07.2008 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на:

- ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: вул. Садова, №26, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 21 березня 2004 року;

- ? частину земельної ділянки загальною площею 2.07 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 05.08.2011 року, справа № 2-789/11 як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 21 березня 2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева