ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5908/15-ц

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

при секретарі: Покладі Д.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (суддя Рахманкулова І.П.), постановленt о 15 год. 33 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 24 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2273,99 грн та моральну шкоду в сумі 20 000 грн, а всього 22 273,99 грн. Позов мотивовано тим, що 22 травня 2015 року, перебуваючи у службовому відрядженні у м.Прилуки, під час проведення обшуку по кримінальному провадженню №0000077 від 24.12.2014 року, яке розслідується слідчим управління фінансових розслідувань Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області, за адресою: м.Прилуки, вул.Фрунзе, буд.126-в, на території ТОВ «Олімп-С» засновник та одночасно головний бухгалтер вказаного товариства ОСОБА_3 разом з іншими невідомими працівниками товариства почав чинити фізичний опір та перешкоджати виконанню законних вимог працівників податкової поліції. За доводами позивача, незаконні дії відповідача полягали у тому, що останній хватав позивача за руки, відтягував від воріт, а потім штовхнув, від чого позивач вдарився головою об металеві ворота. У звязку із поганим самопочуттям ОСОБА_2 змушений був звернутися за медичною допомогою до Чернігівської міської лікарні №2. 23 травня 2015 року був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні по 05 червня 2015 року включно. 25 травня 2015 року позивач звернувся до прокуратури Чернігівської області із заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень при виконанні службових обовязків, відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. ОСОБА_2 вказував, що спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоровя, під час лікування ним було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів на суму 2273,99 грн. Позивач посилався, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями ОСОБА_3 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість та ін.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2015 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1966 грн 99 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 3966 грн 99 коп.; в іншій частині вимог відмовлено; стягнуто з відповідача на користь держави 487 грн 20 коп. судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що неправомірність дій ОСОБА_3 підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а відповідачем жодними доказами не доведено, що шкода завдану позивачу не з його вини. У звязку з цим суд стягнув витрати на придбання ліків в сумі 1966 грн 99 коп. та 450 грн витрат на витрати на проведення компютерної томографії головного мозку. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрачених позивачем коштів на загальну суму 300 грн, оскільки вони сплачені позивачем як благодійні внески на рахунок лікарні, які не є витратами на лікування. Крім того, суд визначив розмір моральної шкоди у сумі 2000 грн, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, спричинених позивачу внаслідок заподіяння шкоди його здоровю через неправомірні дії відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Відповідач вказує, що співробітники податкової не надали для ознайомлення директору ТОВ «Олімп-С» ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ухвалу суду з дозволом на проведення обшуку, тобто вони взагалі не мали повноважень на проведення слідчої дії. За доводами відповідача, він не виявляв агресії до ОСОБА_2, а тільки захищався сам і захищав майно товариства від незаконних дій співробітників податкової. Також ОСОБА_3 посилається, що діагноз, поставлений позивачу, ґрунтується тільки на свідченнях самого ОСОБА_2 і не підтверджується знімком МРТ, тому підлягає перевірці.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що згідно наказів Головного управління Міндоходів у Чернігівській області №№23-к, 24-к від 20 травня 2015 року та від 22 травня 2015 року відповідно для проведення слідчих дій по кримінальному провадженню №0000077 відряджено до м.Прилуки терміном на 2 дні 20-21.05.2015 року начальника відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ Міндоходів у Чернігівській області підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (а.с.68, 69).

22 травня 2018 року за адресою: м.Прилуки, вул.Фрунзе, 126 було здійснено виїзд швидкої медичної допомоги ОСОБА_2, встановлено попередній діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку?» (а.с.56-58).

З 23 травня 2015 року по 05 червня 2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Чернігівській міській лікарні №2 з діагнозом, зокрема «ЗЧМТ. Струс головного мозку (22.05.15р. при виконанні службових обовязків)» (а.с.5-6). Згідно виписки-епікризу №6504 з медичної карти стаціонарного хворого зі слів хворого «22.05.15р. приблизно о 14 год. 30 хв. у м.Прилуки, вул.Фрунзе, 126 проводив службове розслідування і затримання. Затриманий вчинив опір, пхнув слідчого, той упав і вдарився правою тімяною ділянкою об залізні ворота». Таким чином, заподіяння йому шкоди позивач ОСОБА_2 обґрунтовував неправомірними діями відповідача ОСОБА_3, нанесенням йому тілесних ушкоджень.

За змістом норм ст. 1166 ЦК України юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний звязок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. При цьому на потерпілого покладається обовязок доведення факту заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. У свою чергу, останній має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою ОСОБА_2 28 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом отримання заявником тілесних ушкоджень від працівників ТОВ «Олімп-С» за адресою: м.Прилуки, вул.Фрунзе, 126-В (а.с.117).

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2018 року, ОСОБА_3 за ч.2 ст.345 КК України виправдано у звязку з недоведеністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення. При цьому судом першої інстанції, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, встановлено відсутність у діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Також згідно висновку апеляційного суду Київської області у обвинуваченні ОСОБА_3 не зазначено механізму спричинення потерпілому тілесного ушкодження та відсутні відомості щодо умислу ОСОБА_3 на вчинення інкримінованого злочину.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи, що вироком суду, який в силу ч.4 ст.82 ЦПК України має преюдиційне значення, не встановлено вини ОСОБА_3 у завданні шкоди ОСОБА_2, не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які позивач повязував саме з такими діями відповідача, що були предметом розгляду у кримінальній справі.

У звязку з викладеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_2 на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 535 грн 92 коп. у відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Компенсувати ОСОБА_3 судові витрати за апеляційний розгляд справи в сумі 535 грн 92 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 9 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: