Справа № 473/576/18
"19" квітня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 134 по вул. Зарічній (до перенайменування Гордієнко) в м. Вознесенську Миколаївської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником вказаного нерухомого майна, зареєстрована та проживає в даному будинку. З 13.01.2015 року в ньому також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (не є членом її сім'ї) яка за місцем реєстрації з часу її здійснення без поважних причин не проживає. Разом з тим, фактично змінивши місце проживання, не знялася з реєстрації за місцем попереднього проживання, що створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
В судове засідання позивач, її представник не зявилися. Останній надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, відповідно до ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок № 134 по вул. Зарічній (до перенайменування Гордієнко) в м. Вознесенську Миколаївської області, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 21.10.2013 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області (а.с.5-8).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за цією ж адресою. В будинку крім неї зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (у спірному будинку як член сімї позивача не проживала), яка за місцем реєстрації з січня 2015 року не проживає (а.с. 18).
Між тим, у матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідачу з боку власника створювалися будь-які перешкоди в користуванні житлом, не висловила вона бажання продовжувати користуватися будинком й під час розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1 ст. 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Виходячи з наведеного, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати захисту своїх прав як власника житлового приміщення або будинку шляхом, яким він вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Таким чином, враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення свого права власності в частині наявності перешкод у користуванні житловим будинком через дії відповідача, яка не проживає в належному ОСОБА_3 будинку, залишаючись зареєстрованою в ньому (а.с. 18,32 35), позовні вимоги останньої, на підставі ст.ст. 383, 391 ЦК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком № 134 по вул. Зарічній (до перенайменування Гордієнко) в м. Вознесенську Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 23.04.2018 року.

Суддя Л.В. Лузан