Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/623/18
Провадження №: 2/332/588/18
24 квітня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/623/18 (провадження №2/332/588/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом довідповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини з тих підстав, що згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2007 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працює в ТОВ «Фортшрітт» та отримує мінімальну заробітну плату, а тому сплачує аліменти у розмірі меншому ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач вважає, що на теперішній час сума аліментів, що стягується з відповідача, є недостатньою для матеріального забезпечення дитини. Під час звернення до виконавчої служби їй розяснили, що у зв»язку зі змінами у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зміни можуть бути здійсненні лише при зміні розміру аліментів судом, оскільки іншого способу для цього не існує, а тому просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються за попереднім рішенням суду з ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на ? частину всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та додатково зазначила, що відповідач на даний час проживає окремо. Дитина залишилася проживати з нею і лише її заробітної плати недостатньо для належного утримання сина. Її дохід складається із заробітної плати та інших доходів вона не має.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить його розписка в отриманні судової повістки, яка мається в матеріалах справи(а.с.25).З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно свідоцтву про народження серії 1-ЖС №034371 ОСОБА_3 народився 04.07.2006 року, та його батьком у свідоцтві вказаний відповідач ОСОБА_2, матір?ю - позивач ОСОБА_1М.(а.с.6). Шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2010 року, яке набрало законної сили 29.11.2010 року(а.с.7).
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-1885/07 від 04 вересня 2007 року, яке набрало законної сили 17.09.2007 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.8-9).

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз?яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення суду законної сили.

Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я платника або одержувача аліментів, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач наявність таких обставин в силу ст. 12,81 ЦПК України, що є її процесуальним обовязком, під час розгляду справи не доводила належними та допустимими доказами. Відповідно до позовних вимог позивач ОСОБА_1 фактично просить стягувати аліменти у раніше визначеному рішенням суду розмірі ? частки всіх доходів відповідача і просить лише зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною другою ст.182 СК України (в редакції від 16.01.2007 року, що діяла на час ухвалення рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя 04.09.2007 року про стягнення аліментів з відповідача) було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08 липня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, пунктом четвертим частини першої розділу І якого частину другу ст.182 СК України викладено в новій редакції, якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За загальним принципом дії норм права, закон не має зворотної дії в часі, а відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено відповідні зміни в законодавстві України щодо збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2007 року, яке набрало законної сили 17.09.2007 року, відповідно до вимог ст.192 СК України (зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення їх здоров?я, тощо) позивачем не надано.

Отже, судом не встановлено юридично важливих обставин, визначених ст.192 СК України, які б підтверджували саме зміну, покращення матеріального або сімейного стану відповідача ОСОБА_2. Крім того, позивачем ОСОБА_1 наявність таких обставин під час розгляду справи не доводились.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз?яснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже, зміни, що відбулися на даний час у законодавстві в частині збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для задоволення позову про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме в частині збільшення їх мінімального розміру з 30% до 50%, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Крім того, суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в судовому засіданні не доведено юридично важливих обставин, визначених ст.192 СК України, які б підтверджували саме зміну, покращення матеріального або сімейного стану відповідача ОСОБА_2.

Керуючись ст. 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268,279,280-282 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2) про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.