Справа № 487/2735/18
Провадження № 2/487/1616/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди.

26.10.2018 року через канцелярію Заводського районного суду м.Миколаєва позивачем ОСОБА_1 до суду була надана заява про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на майно на загальну суму 30 000,00 грн., яке належить на праві власності ОСОБА_2, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1, оскільки відповідач не має постійного джерела доходу, на якій у разі задоволення позову про стягнення вищезазначених коштів з відповідача на користь позивача може бути звернено стягнення, є загроза невиконання можливого рішення суду, а не вжиття заходів забезпечення позову не може ускладнити або зробити неможливим виконання у подальшому рішення суду у разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України, зазначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останньої матеріальні збитки в сумі 11 618,52 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.

В той же час, позивачем до суду була надана заява про забезпечення доказів, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно на загальну суму 30 000,00 грн., яке належить на праві власності ОСОБА_2, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування виду забезпечення позову у вигляді арешту, не вказано конкретне майно відповідача на яке необхідно накласти арешт, не зазначена його вартість, та чи співмірна ця вартість ціні позову.

Крім того, позивачем не надано доказів, щодо неналежного матеріального стану відповідача, відсутності у останнього доходів, іншого майна, намірів його відчуження або вчинення інших дій з метою уникнення можливої цивільно-правової відповідальності.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА