Справа № 571/819/18
У Х В А Л А

іменем України

06 листопада 2018 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Колодич Ю.В., за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Рокитнівська районна державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, згідно договору дарування квартири від 27.01.1999 року ААР №754162 посвідченого Рокитнівською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №111 в РОБТІ від 04.02.1999 р. інвентарний номер 1172, реєстровий номер 7-176-360, оскільки зазначена квартира нікому не була продана, не була подарована, не була заставлена, в спорі під обтяженням чи забороною (арештом) ніколи не перебувала.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що інвалід 1 групи ОСОБА_5 отримав ордер на квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення виконкому Рокитнівської селищної ради від 10.10.1985 року №130. Проживав там, був власником даної квартири, що підтверджується угодою про спільне володіння та дольову участь в утриманні будинку і прибудинкової території від 21.02.1994 року, розпорядженням органу приватизації № 10 від 11.02.1994 року та Свідоцтвом про право власності на житло від 28.07.1994 року.

27.04.1994 року ОСОБА_5 помер, після його смерті вищезазначену квартиру успадкувала його дочка - ОСОБА_6, котра є мамою заявника. Вказана квартира належала ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Рокитнівською державною нотаріальною конторою 15.12.1998 року, і зареєстрованого в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації (надалі - РОБТІ) інвентарний номер 1172, реєстровий номер №7-176-630.

27.01.1999 року ОСОБА_6подарувала успадковану квартиру АДРЕСА_2 своїй дочці - заявниці ОСОБА_3, загальна площа квартири 52,1 кв.м.. 04.02.1999 року заявниця дану квартиру зареєструвала в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під №7-176-630, інвентарний №1172 за підписом начальника РОБТІ ОСОБА_7.

Таким чином, право власності на даровану квартиру виникає з моменту реєстрації свідоцтва про право власності в органах приватизації та належить ОСОБА_3 на праві власності, на підставі договору дарування від 27.01.1999 року ААР№ 754162 посвідченого державним нотаріусом в смт. Рокитне та зареєстрований в реєстрі за № 111. На підставі цього рішення звернулася до РОБТІ про реєстрацію права власності на АДРЕСА_3.

Вищезазначена квартира раніше нікому не продана, не подарована, не заставлена, в спорі під забороною (арештом) не перебувала. 16.07.2014 року заявницязвернулася до Рокитнівської державної нотаріальної контори щодо переоформлення квартири №17, що знаходиться в будинку 28, розташованої по вул. Горького в смт. Рокитне Рівненської області її синові. Державний нотаріус ОСОБА_8 надала необхідну інформацію стосовно переоформлення, зазначивши, що квартиру було переоформлено приватним нотаріусом на іншу особу. 22.07.2014 року заявник звернулася в Рівненське ОБТІ про надання копій документів для подальшої реалізації її права. Було встановлено, що її квартира продана ОСОБА_4, згідно договору купівлі - продажу №2297 від 20.09.2006 року та внесено до реєстру прав власності РОБТІ номер запису: 41-956 в книзі: 9. Тому Рівненське ОБТІ зазначило, що є інший власник даної квартири і не може у повному обсязі розпоряджатися своїм майном - зазначеною квартирою. Посилаючись на норми статті 315 ЦПК України, статтей 41,47 Конституції України, статті 13 Закону України «Про власність», просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, згідно договору дарування квартири від 27.01.1999 року ААР №754162 посвідченого Рокитнівською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №111 в РОБТІ від 04.02.1999 р. інвентарний номер 1172, реєстровий номер 7-176-360, оскільки зазначена квартира нікому не була продана, не була подарована, не була заставлена, в спорі під обтяженням чи забороною (арештом) ніколи не перебувала.

Заявник ОСОБА_3 та представник Рокитнівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяви про відкладення судового розгляду до суду не подавали.

01 листопада 2018 року через канцелярію суду від представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшло клопотання про залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду, з наступних підстав. Заявник ОСОБА_3 в даній заяві просить встановити факт належності ОСОБА_3 на праві власності квартири № 17, за адресою: вул. Горького, буд.28 в смт Рокитне, Рівненської області, при цьому, заявник стверджує про відсутність між учасниками процесу спору про право власності на вказану квартиру, чим вводить суд в оману.

Згідно Договору купівлі продажу квартири від 20 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Рокитнівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі № 2297 вказана спірна квартира була придбана ОСОБА_4, що, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 328 ЦК України презюмує факт правомірного набуття останньою права власності на дане нерухоме майно. Отже, з наведеного слідує, що доводи заявниці про відсутність спору про право власності на дану квартиру є неправдивими, оскільки на сьогоднішній день саме ОСОБА_4 є власницею даної спірної квартири, правомірно набувши її на підставі Договору купівлі продажу квартири 20 вересня 2006 року, який на сьогоднішній день ніким не оспорений, не скасований, а тому є чинним. Враховуючи наведену обставину, та оскільки в прохальній частині своєї заяви заявниця просить визнати належність їй на праві власності спірної квартири, що свідчить про наявність в даному випадку саме спору про право, що, згідно вимог ст. ст. 315, 294 ЦПК України - виключає можливість розгляду даної заяви в окремому провадженні та має наслідком залишення даної заяви без розгляду.

Твердження заявниці про те, що: « … квартира раніше нікому не продана, не подарована….» - також не відповідає дійсності, оскільки до набуття її у власність ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі продажу, вона належала продавцям ОСОБА_10, ОСОБА_11 та їхній малолітній донці ОСОБА_12, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04 березня 2002 року, виданого виконкомом Рокитнівської селищної Ради за розпорядженням № 988 від 04 березня 2002 року. Право власності Продавця по даному договору купівлі продажу на відчужуване нерухоме майно було зареєстроване в Рівненському ОБТІ у реєстровій книзі № 9 за реєстровим № 41-956. Вищевказана обставина відома заявниці, про що зазначено в її заяві.

Разом з тим, про належність спірного майна іншим особам (в подальшому - продавцям) було достовірно відомі заявниці, що підтверджується рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2002 року (справа № 2-4/2002) за позовом ОСОБА_3 до Рокитнівської селищної ради, третіх осіб на стороні відповідача: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та їх неповнолітня донька - ОСОБА_12 про визнання ордеру недійсним, виселення громадян та витребування приватного майна з чужого незаконного володіння та про визнання рішення про приватизацію та свідоцтва про право власності не дійсними, яким в задоволенні вказаного позову ОСОБА_3 відмовлено повністю. При цьому, відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні вищевказаного позову суд мотивував це наступним: « …Отримуючи житло в м. Тернопіль, по вул. С. Будного, 34/39, позивачка здала на баланс Рокитнівської селищної Ради займане нею житло, відповідно до п. 1 «Порядку відселення та самостійного переселення громадян на Чорнобильській АЕС», затвердженого Постановою КМУ від 26 грудня 1997 року № 786, а тому вона втратила право на житло в смт.Рокитне по вул. Горького, б. 28, кв. 17, в якому вона проживала до відселення, а тому, відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» вона не має права вимагати повернення майна з чужого володіння, так як вона не є власником спірної квартири…»

Таким чином, з наведеного слідує, що позивачці по вищевказаній справі - ОСОБА_3 (заявниці в даній справі) вже станом на момент звернення з позовом до суду в 2001 році, було відомо про факт належності даної спірної квартири іншим особам, які в подальшому відчужили її на підставі Договору купівлі продажу від 20 вересня 2006 року нинішній власниці ОСОБА_4, а тому твердження заявниці про те, що спірна квартира раніше нікому не продана є нічим іншим, як введення суду в оману.

Просив заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_2 клопотання підтримав, просить залишити без розгляду заяву ОСОБА_3, з підстав, зазначених в клопотанні.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових і майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ, що розглядаються в порядку окремого провадження встановлений в ч. 2 ст. 293 ЦПК України, серед яких, зокрема встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України - в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України - суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду та розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов в загальному порядку.

Судом встановлено, що між учасниками процесу є спір про право власності на квартиру АДРЕСА_4, тому заява ОСОБА_3 в порядку окремого провадження не може бути розглянута та підлягає залишенню без розгляду.

При цьому суд розяснює заявнику її право на звернення до суду з позовною заявою на загальних підставах.

Керуючись ст.260, ч.6 ст.294, ст.354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Рокитнівська районна державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_5, згідно договору дарування квартири від 27.01.1999 р. ААР №754162, посвідченого Рокитнівською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №111 в РОБТІ від 04.02.1999 р. інвентарний номер 1172, реєстровий номер 7-176-360, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Рокитнівський районний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2018 р.