КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 368/74/18
№ апеляційного провадження:22-ц/824/1969/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко В.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

6 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 5 травня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ОСОБА_3 21 червня 1994 року прийнята на посаду завідуючий складом на комунальне підприємство Київської обласної раді «Кагарликтепломережа», з 27 листопада 2000 року працювала бухгалтером, з 1 вересня 2014 року по 2 листопада 2016 року працювала на посаді провідного економіста.

Відповідно до п.14 Розділу 7 колективного договору КП КОР «Кагарликтепломережа» за погодженням сторін можуть встановлюватись додаткові або інші пільги та компенсації. Надавати кошти в рахунок заробітної плати (в межах трьох розмірів місячної зарплати) працівникам підприємства в зв'язку з сімейними обставинами згідно поданих заяв з розстрочкою погашення заборгованості.

27 червня 2013 року ОСОБА_3, надані кошти в сумі 18 500 грн.

Згідно п. 14 Розділу 7 колективного договору КП КОР «Кагарликтепломережа» 28 січня 2014 року ОСОБА_3 на ім'я директора подано заяву вхідний номер 02 - 03 від 28 січня 2014 року з проханням надати кошти в сумі 13 500 в рахунок зарплати в зв'язку з сімейними обставинами із щомісячним відрахуванням по 1 000 грн.

Наказом № 50 від 31 січня 2014 року підтверджується виплата коштів ОСОБА_3 в сумі 13 500 грн.

29 лютого 2016 року ОСОБА_3 на ім'я директора подано заяву вхідний номер 02 - 03 від 29 лютого 2016 року з проханням надати аванс в сумі 6 000 в рахунок зарплати у зв'язку з сімейними обставинами.

Наказом № 55 від 1 березня 2016 року підтверджується виплата коштів ОСОБА_3 в сумі 6 000 грн.

Починаючи з 27 червня 2013 року по 2 листопада 2016 року ОСОБА_3 в загальній сумі надано 38 000 грн.

До 1 вересня 2014 року ОСОБА_3, працювала на посаді бухгалтера по зарплаті.

Починаючи з 27 червня 2013 року та до 1 вересня 2014 року ОСОБА_3 утримано зі своєї заробітної плати всього 6 750 грн.

Починаючи з 31 серпня 2013 року та до 2 листопада 2016 року із заробітної плати ОСОБА_3 відраховано та погашено 15 431 грн. 79 грн.

Тобто за ОСОБА_3 виникла заборгованість по зарплаті перед КП КОР «Кагарликтепломережа» в розмірі 22 568 грн. 21коп.

2 листопада 2016 року ОСОБА_3, звернулася із заявою вхідний № 42 - 03 від 2 листопада 2016 ( особовий склад ) з проханням звільнити її за угодою сторін з 2 листопада 2016 року.

2 листопада 2016 року відповідач звільнена за угодою сторін, наказ № 126 -К від 2 листопада 2016 року.

Зазначив, що станом на 22 грудня 2017 року заборгованість ОСОБА_3 перед КП КОР «Кагарликтепломережа» становить 22 568 грн. 21 коп., у зв'язку із чим просив суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму.

В подальшому позивачем змінено предмет позову, зазначив, що завдана шкода відповідачем у зв'язку з неповерненням нею коштів, які вона особисто зобов'язувалась повернути, надходження яких було припинено лише після її звільнення, тобто шкода завдана вже не під час перебування сторін в трудових відносинах, оскільки до часу звільнення із відповідача щомісячно здійснювалось відрахування із заробітної плати. У зв'язку з цим підстав для звернення до суду не було. Підстави для звернення до суду за захистом прав виникли після порушення взятого нею обов'язку по поверненню коштів, вже не перебуваючи в трудових відносинах та після відмови в добровільному порядку сплатити залишок суми, який залишився нею не повернутий.

Оскільки шкода завдана відповідачем не перебуваючи в трудових відносинах, то вона підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три поки.

2 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_3 звільнена за угодою сторін. З часу звільнення трудові відносини між сторонами припинились. У зв'язку з чим виплата коштів за рахунок заробітної плати стала неможлива. Згідно даних бухгалтерського обліку та поданих до суду письмових документів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 своєю протиправною поведінкою завдала підприємству матеріальну шкоду в розмірі 22 568, 21 грн. У зв'язку із тим, що у добровільному порядку відповідач кошти не повернула по даний час, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 22 568, 21 грн.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 5 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, з 21 червня 1994 по 2 листопада 2016 року ОСОБА_3 працювала в КП КОР «Кагарликтепломережа» з 21 червня 1994 року на посаді завідувачем складом, з 27 листопада 2000 року - бухгалтером та з 1 вересня 2014 року по день звільнення провідним економістом. Звільнена за угодою сторін.

28 січня 2014 року відповідач подала письмову заяву директору КП КОР «Кагарликтепломережа» з проханням надати їй кошти в сумі 13500 грн. в зв'язку з сімейними обставинами, в рахунок заробітної плати із щомісячним відрахуванням 1000 грн. і позивач видав наказ №50 від 31 січня 2014 року виплатити відповідачу кошти в сумі 13500 грн. в зв'язку з сімейними обставинами, в рахунок заробітної плати з розстрочкою погашення заборгованості по 1000 грн. в місяць та виплатив ОСОБА_3 вказану суму в лютому 2014 року.

29 лютого 2016 року відповідач подала письмову заяву директору КП «Кагарликтепломережа» з проханням надати їй кошти в сумі 6000 грн. в зв'язку з сімейними обставинами, в рахунок заробітної плати і позивач видав наказ №55 від 1 березня 2016 року виплатити відповідачу кошти в сумі 6000 грн. в зв'язку з сімейними обставинами, в рахунок заробітної плати з розстрочкою погашення заборгованості та виплатив вказану суму відповідачу ОСОБА_3 в березні 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення зазначених коштів в розмірі 19500 грн. (13500 грн. та 6000 грн.), суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку між сторонами фактично склались договірні правовідносини, в якихпозивач є позикодавцем, а відповідач позичальником, що підтверджується документами які посвідчують передачу грошей - заявами відповідача, за якими ОСОБА_3 зобов'язалася повернути вказані кошти шляхом відрахувань з її заробітної плати, і наказами позивача про видачу даних сум. Вимоги позивача про відшкодування спричиненої шкоди в порядку ст. 1166 ЦК України не доведені та спростовуються обставинами справи, оскільки судом встановлено, що відповідач не вчиняла неправомірних дій чи бездіяльності для отримання вказаних коштів які належать позивачу.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем доведено факт того, що відповідач неправомірною поведінкою, а саме - порушенням взятих на себе зобов'язань не повернула кошти, які зобов'язувалась повернути, що є підставою для відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Для застосування цієї статті між боржником (завдавачем) шкоди та кредитором (потерпілим) не може бути ніяких договірних відносин. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3068,21 грн. з суми 18500 грн., суд першої інстанції виходив з того, що за матеріалами справи встановлено, що 18500 грн. отримані відповідачем в період з 1 жовтня 2011 року по 27 червня 2013 року без заяв та відповідних наказів, як зарплата і станом на день подачі позову у повному обсязі не повернула вказану суму, що підтверджується розшифровкою заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набута зарплата, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Позивач не надав доказів, що виплат а вказаної зарплати проведена юридичною особою у зв'язку з рахунковою помилкою з її боку чи недобросовісності з боку відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що 18 500 грн. відповідач отримала як надлишкову виплачену заробітну плату, не врахував, що дана сума видавалась за заявою ОСОБА_3 в зв'язку з сімейними обставинами із зобов'язанням повернення цієї суми, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з положень колективного договору КП КОР «Кагарликтепломережа» ( п. 14 Розділу 7) за погодженням сторін можуть встановлюватись додаткові або інші пільги та компенсації. Надавати кошти в рахунок заробітної плати (в межах трьох розмірів місячної зарплати) працівникам підприємства в зв'язку з сімейними обставинами згідно поданих заяв з розстрочкою погашення заборгованості.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які заяви ОСОБА_3 про видачу грошей (18500 грн.) в рахунок заробітної плати із зобов'язанням повернути вказані кошти шляхом відрахувань з її заробітної плати,та накази позивача про видачу даних сум.

Відповідно до ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 5 травня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 8 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді