Справа № 372/6047/14-ц
Провадження № 2-3/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарях Абашідзе Т.П., Рудницька О.В., Євдокімова В.С.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 індивідуальних забудовників «Обрій-К», ОСОБА_6, ОСОБА_7, Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним рішень, державних актів на право власності на землю, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на земельну ділянку, третя особа управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що в 2000 році вона стала членом товариства індивідуальних зборів «Обрій-К» (надалі ТІЗ «Обрій-К»), яке знаходиться на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Того ж року в липні місяці рішенням Козинської селищної ради ОСОБА_4 була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлових будинків, що розташована на території смт. Козин, Обухівського району Київської області, ТІЗ «Обрій-К» № 74 загальною площею 0,150 га.. 22 вересня 2000 року позивачу видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га., який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3977 та присвоєно кадастровий номер :05:095:0020. на підставі рішення правління ТІЗ «Обрій-К» 03.02.2002 року позивачку виключено з членів товариства і державний акт на право власності за №3977 на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлових будинків загальною площею 0,15 га., що розташована на території смт. Козин, ТІЗ «Обрій-К» вони вважають таким, що втратив чинність. Того ж року 28 лютого земельну ділянку кадастровий номер :05:095:0020 площею 0.15 га. рішенням Козинської селищної Ради народних депутатів №36/402 незаконно передають у приватну власність ОСОБА_6, відповідачу по даній справі, на підставі чого останньому було видано державний акт на право приватної власності па спірну земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6835. ОСОБА_8 у свою чергу 14 листопада 2013 року укладає договір її купівлі-продажу № 5813 з гр. ОСОБА_7. на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2003 року, укладеного з гр. ОСОБА_6 ОСОБА_7 отримує державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлових будинків загальною площею 0,15 га., що розташована на території смт. Козин, ТІЗ «Обрій-К», який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9034. Відповідно до повідомлення Управління Держземагентства в Обухівському районі Київської області від 10.02.2014 року позивачу стало відомо про те, що земельна ділянка, кадастровий номер якої :05:095:0020 не обліковується за ОСОБА_4.З кадастрового плану земельної ділянки на ім'я позивача та рішення №РВ-014 від 20.11.2014 року вбачається, що фактична площа спірної ділянки становить 0,1479 га, і обліковується за кадастровим номером :05:095:0059.

Відтак просить суд визнати недійсним рішення ТІЗ «Обрій-К» про виключення ОСОБА_4 з членів ТІЗ «Обрій-К» та про визнання таким, що втратив чинність державний акт №3977 на право власності на земельну ділянку, визнати недійсним рішення Козинської селищної Ради народних депутатів №36/402 про передачу у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянку загальною площею 0,15 га., визнати недійсним не дійсним державний акт №6835 від 11.05.2002 року на право приватної власності на ім'я ОСОБА_8, визнати недійсним державний акт №9034 від 25.12.2003 року на право приватної власності на ім'я ОСОБА_7. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_7 земельну ділянку №74 площею 0.1479 га за кадастровим номером :05:095:0059 та визнати право власності за позивачем.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_5 індивідуальних забудовників «Обрій-К» проти позову заперечив та пояснив, що відповідачка була виключена з членів кооперативу на загальних зборах у зв'язку з несплатою нею членських внесків та невиконанням вимог зазначених у статуті кооперативу.

Представник ОСОБА_7 відповідача по вказаній справі ОСОБА_3 проти позову заперечила та пояснила, строк подачі позову до суду є пропущений. Та те, що ОСОБА_7 набув право власності спірної земельної ділянки законним шляхом на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 25.12.2003 року РЗ 3113686, зареєстрованого в книзі записів державних актів про право власності на землю №9034. Спірна земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держземагентства в Обухівському районі Київської області 25.09.2013р. за кадастровим номером :05:095:0059 та має площу 0,1469 га. Дана земельна ділянка була придбана ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.11.2003р. за номером в реєстрі 5813 у гр. ОСОБА_6, який в свою чергу законно набув право власності на вказану земельну ділянку відповідно до Рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 36/402 від 28.02.2002р., на підставі якого гр. ОСОБА_6 було видано Державний акт на право власності на землю від 11.05.2002р., реєстраційний номер 6835. На ці ділянці розташований будинок, що є приватною власністю ОСОБА_7 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.06.2006р., підстава: рішення виконкому Козинської сільради № 62/33 від 28.04.2006р. Відтак вважає, що в будь-якому випадку, право власності на земельну ділянку належить гр. ОСОБА_7 як законному власнику на підставі Державного акту на право власності на землю від 25.12.2003р., реєстраційний номер 9034, та як законному власнику житлового будинку, що розміщений на цій земельній ділянці. Земельні ділянки які зазначає позивач в своїй позовній заяві належні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є різними та з різними кадастровими номерами та площами. Докази надані позивачем не відповідають вимогам законодавства та містять помилки в наслідок чого Державний кадастровий реєстратор не може внести відповідні відомості до державного земельного кадастру.

Представник ОСОБА_2, який представляє інтереси відповідача ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечив, та пояснив, що ОСОБА_6 законно отримав державний акт №6835 від 11.05.2002 року на право приватної власності на земельну ділянку, яка є предметом спору.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час дату розгляду матеріалів спавши були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-БК №006737 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві громадянка ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_4.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка в 2000 році стала членом товариства індивідуальних зборів «Обрій-К», яке знаходиться на території смт. Козин, Обухівського району Київської області.

Рішенням Козинської селищної ради від 27.07.2000 року позивачці була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлових будинків, що розташована на території смт. Козин, Обухівського району Київської області, ТІЗ «Обрій-К» № 74 загальною площею 0,150 га.(а.с.16).

15.09.2000 року було встановлено на місцевості та погоджені зовнішні межі спірної земельної ділянки.

22.09.2000 року позивачці видали державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,15 га., який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3977(а.с.27).

Належна позивачці земельна ділянка розміром 0,15 га. розташована в смт. Козин, Обухівського району Київської області, ТІЗ «Обрій-К» № 74 та присвоєно кадастровий номер :05:095:0020.

На підставі рішення правління ТІЗ «Обрій-К» 03.02.2002 року позивачку виключили з членів товариства і державний акт на право власності №3977 на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлових будинків загальною площею 0,15 га., що розташована на території смт. Козин, ТІЗ «Обрій-К» вони вважають таким, що втратив чинність (а.с. 31).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідач ОСОБА_5 індивідуальних забудовників «Обрій-К» зареєстрований як юридична особа та здійснює свою діяльність відповідно до статуту.

Основною статутною діяльності ТІЗ «Обрій-К» є будівництво та обслуговування житлових будинків збудованих на території ТІЗ «Обрій-К» їх обслуговування та забезпечення їхнього нормального функціонування.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

В силу ч.2 ст. 158 Земельного кодексу виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ,міст, районів та областей.

Згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Тому, рішення правління ТІЗ «Обрій-К» 03.02.2002 року про визнання таким, що втратив чинність державного акта на спірну земельну ділянку №3977 від 22.09.2000 року виданого на ім'я позивачки, є незаконним.

Представник відповідача ТІЗ «Обрій-К», про виключення позивачки з членів товариства зазначила, про те що ОСОБА_4 заборгувала по статутним внескам, податку на землю, будівництво газопроводу та дороги, знаходження земельної ділянки у антисанітарійному стані. Сама позивачка не з'являлася до земельної ділянки, не з'являлася до правління ТІЗ «Обрій-К» з приводу спалити статутних внесків та інших платежів, в розвитку інфраструктури участі не приймала. Відтак це стало підставою виключення позивачки з членів товариства.

Рішенням зборів членів правління ТІЗ «Обрій-К» від 03.02.2002 року вирішено виключити із членів ОСОБА_5 громадянку ОСОБА_9 (ОСОБА_4А.), яка відповідно до вимог Статуту не виконувала зобов'язання відносно своєї земельної ділянки та зобов'язання відносно ТІЗ «Обрій-К».

Як слідує з Статуту ОСОБА_5, повноваженнями правління ОСОБА_5 не передбачено право вирішення питання про виключення із членів товариства, це є правом загальних зборів відповідно до п. 3.3 Статуту. Загальні збори в свою чергу не делегували такі повноваження правлінню товариства у своєму рішенні від 03.02.2002 р..

За таких обставин, правління перевищило свої повноваження, прийнявши рішення від про виключення із членів ОСОБА_5 позивача. Загальні збори ОСОБА_5 не приймали рішення про виключення ОСОБА_4 із членів ОСОБА_5.

Таким чином, не спростовуючи підстав, які слугували виключенню позивача із членів садівничого товариства, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено процедуру прийняття рішення про виключення позивача із членів товариства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

28.02.2002 року рішенням Козинської селищної Ради народних депутатів №36/402 земельна ділянка кадастровий номер :05:095:0020 для будівництва, обслуговування житлових будинків загальною площею 0,15 га., що розташована на території смт. Козин, ТІЗ «Обрій-К» № 74 незаконно передасться у приватну власність - ОСОБА_6.

11.05.2002 року ОСОБА_6 було видано державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів державних актів па право приватної власності на землю за № 6835(а.с.32).

Положеннями статей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Рішенням Козинської селищної ради народних депутатів №36/402 від 28.02.2002 року ОСОБА_6 було передано земельну ділянку на яку раніше позивачці було видано державний акт на право власності.

За таких обставин рішення на підставі якого земельна ділянка вибула з володіння позивачки є безпідставним та недійсним.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного Кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Рішенням Козинської селищної ради народних депутатів №36/402 від 28.02.2002 року ОСОБА_6 було передано оспорювану земельну ділянку, який в результаті отримав державний акт на право власності. Право власності позивачки на земельну ділянку не припинялося, відтак рішення Козинської сільської ради є безпідставним та не дійсним.

Визнання не дійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною від визнання недійсним рішення Козинської селищної ради народних депутатів №36/402 від 28.02.2002 року і є нерозривно повязаною з нею, тому суд вважає, що вказана вимога позивача підлягає задоволенню.

ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги висновки експерта, який здійснював судову земельно-технічну експертизу, враховуючи те, що обставини, щодо витребування з незаконного володіння земельну ділянку яка відповідно до повідомлення Управління Держземагентства в Обухівському районі Київської області від 10.02.2014 року обліковується за кадастровим номером :05:095:0059 і має розміри 1,1479 га та визнання права власності на неї за позивачем, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягаю частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 143,153,158 ЗК України, ст.ст.321,373 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 76, 81,89, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення правління ОСОБА_5 індивідуальних забудовників «Обрій-К» від 03.02.2002 року про виключення ОСОБА_9 з членів товариства та про визнання таким, що втратив чинність державний акт №3977 від 22.09.2000 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,150 га, для будівництва, обслуговування житлових будинків, що розташована га території смт. Козин Обухівського району Київської області, ТІЗ «Обрій-К».

Визнати недійсним рішення Козинської селищної ради народних депутатів №36/402 від 28.02.2002 року про передачу в приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки загальною площею 0,150 га, для будівництва, обслуговування житлових будинків, що розташована га території смт. Козин Обухівського району Київської області, ТІЗ «Обрій-К».

Визнати недійсним державний акт №6835 від 11.05.2002 року на право приватної власності виданий на імя ОСОБА_8 на земельну ділянку загальною площею 0,150 га, для будівництва, обслуговування житлових будинків, що розташована га території смт. Козин Обухівського району Київської області, ТІЗ «Обрій-К».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко