Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/695/18

29 жовтня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Шишка О.А.,

з участю: секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису № 445 від 16.02.2015 року, винесеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 10 липня 2018 року до участі в справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що 16 лютого 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського (нині Дніпровського) міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача 13382,55 грн. заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт" від 27 травня 2012 року № б/н. На підставі цього виконавчого напису Богородчанським відділом ДВС відкрито виконавче провадження. Вважають, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не перевірив наявність самої заборгованості, виніс його на підставі видуманих відомостей про заборгованість, не взяв до уваги закінчення строку позовної давності. За таких обставин просять позов задовольнити. У зв'язку з виконанням вказаного виконавчого напису з позивача неправомірно стягнуто 1971,8 грн., які просить стягнути з відповідача. Також ставлять вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у письмових поясненнях на позов вказала, що виконавчий напис був вчинений нею правомірно, з дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" на підставі наданих представником ПАТ КБ «ПриватБанк» документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. Просила справу розглянути без її участі.

Представник Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, 16 лютого 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського (тепер Дніпровського) міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 445, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт" від 27 травня 2012 року № б/н у сумі 13382,55 грн., з яких 5921,64 грн. основний борг, 1014,81 грн. сума заборгованості по відсотках, 947,44 грн. комісія, 3798,66 грн. - штраф та 1700 грн. витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису. Також зазначено строк, за яким провадиться стягнення з 27.11.2012 року по 21.01.2015 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, стягувачем для вчинення виконавчого напису подано кредитний договір від 27.11.2012 року на одержання кредитних коштів у сумі 7924,22 грн. У заяві про вчинення виконавчого напису вказано, що сума заборгованості у позивача становить 12182 грн. 55 коп., однак вчинено напис про стягнення 11682 грн. 55 коп.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦУ України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Зі змісту виконавчого напису видно, що з відповідача стягнуто крім інших суму і суму штрафу, і зазначено, що строк, за який проводить стягнення становить два роки один місяць шістдесят днів, що суперечить вимогам закону про спеціальну позовну давність в один рік, яка має застосовуватися до вимог про стягнення штрафу

За таких обставин суд вважає, що нотаріус не взяв до уваги факт можливого пропуску відповідачем строку позовної давності по штрафу, а також розбіжність сум заборгованості позивача, зазначені в заяві та поданому розрахунку.

Крім того, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, який зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Тобто, виконавчий напис було вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача.

На думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, безспірність суми у вчиненому виконавчому написі, її відповідність письмовій вимозі стягувача боржнику стороною відповідача не доведена. Будь-яких доказів на підтвердження даних обставин відповідачем суду не подано.

Беручи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим, а тому оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки на виконання виконавчого напису було стягнуто з позивача 1774 грн. 62 коп. боргу, то вони підлягають стягненню з відповідача, як незаконно стягнуті.

Крім того відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704, 80 грн. судового збору, 6533,35 грн. витрат на правничу допомогу, а на користь держави 704,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного,Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 лютого 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 445, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 13382,55 грн., з яких 11682,55 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 листопада 2012 року та 1700 грн. витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1774,62 грн. незаконно стягнутих на підставі виконавчого напису нотаріуса коштів, 704,80 грн. судового збору, 6533,35 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також на користь держави 704,80 грн. судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий О. А. Шишко