МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/311/18
Провадження № 22-ц/812/401/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Коломієць В.В., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Літвіненко Т.Я. в приміщенні суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

07 лютого 2018 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за заявою ОСОБА_1 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частини заробітку (доходу), починаючи з 25.01.2018 р. та до досягнення ним повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того судом стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 176 грн. 20 коп.

02 жовтня 2018 року Державна судова адміністрація України звернулась до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою, в якій посилалась на те, що судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2018 по справі № 484/311/18 вирішено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 176 грн. 20 коп. Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України. Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повідомленням від 01.03.2018 № 10124 повернуто судовий наказ Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2018 по справі № 484/311/18 без прийняття до виконання у зв'язку із тим, що судовий наказ не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначена адреса місця проживання боржника. На підставі викладеного заявник просив суд виправити помилку у судовому наказі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року у справі № 484/311/18, а саме зазначити адресу місця проживання боржника, а також поновити строк пред'явлення вказаного судового наказу до виконання.

12 жовтня 2018 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у задоволені заяви Державної судової адміністрації України про виправлення описки та поновлення строку пред'явлення судового наказу до виконання в частині стягнення судового збору відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду заявник - Державна судова адміністрація України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.10. 2018р., посилаючись на незаконність, необґрунтованість та безпідставність ухвали суду, неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, а також невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що згідно повідомлення Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 01.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий документ - судовий наказ № 2-н/484/48/18, виданий 20.02.2018 року, повернуто стягувачу на підставі п.6 ч.4ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у ньому не зазначено адресу місця проживання боржника.

Вказане повідомлення отримане ДСА України 18.04.2018 року, тому суд вважав, що строк пред'явлення судового наказу до виконання перервався та почав обчислюватись з 18.04.2018 року. Тобто, у стягувача було ще три місяці, щоб звернутись до суду із заявою про виправлення описки та пред'явити судовий наказ до виконання, однак ДСА України цього зроблено не було. Крім того, заявником взагалі не зазначено з яких саме поважних причин пропущено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Також суд виходив з того, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону надає право державному виконавцю, при здійсненні виконавчого провадження, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Проаналізувавши зазначені обставини та врахувавши положення ст. 269, ч.1 ст.432, ч.1 ст. 433 ЦПК України, ст. ст. 3,12 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що відсутність у виконавчому листі адреси місця проживання боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження, а тому підстав для задоволення заяви про виправлення описки та поновлення строку для пред'явлення судового наказу для виконання в частині стягнення судового збору немає.

Проте з таким висновком суду погодитися неможно, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стягувача та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків стягувача та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника.

Згідно п.3 ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі, яким є і судовий наказ (ст.3 Закону) зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Як убачається з матеріалів справи судовий наказ від 07 лютого 2018 року, виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, зазначеним вимогам закону не відповідає, так як в ньому не зазначено місце проживання боржника.

Відповідно до положень п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

Згідно повідомлення Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 01.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий документ - судовий наказ № 2-н/484/48/18 виданий 20.02.2018 року, повернуто стягувачу на підставі п.6 ч.4ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у ньому не зазначено адресу місця проживання боржника.

Суд даним обставинам належної правової оцінки не дав та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для виправлення помилки в судовому наказі, як різновиді виконавчого документу.

Крім того, згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі пред'явлення виконавчого документа до виконання строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються ( ч.4 ст.12 Закону). Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції ( ч.6 ст. 12 Закону).

Абзацем «в» підпункту 35 пункту 3 розд. III «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016р., який набрав сили 05 січня 2017 року, внесено зміни до ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» та передбачено, що за рішеннями про стягнення судового збору про накладення штрафу, як засобу процесуального примусу, стягувачем є ДСА України.

ДСА України вперше вчасно звернулася до виконавчої служби з заявою про примусове виконання судового наказу від 07 лютого 2018р.

Однак, згідно повідомлення Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 01.03.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, судовий наказ було повернуто стягувачу на підставі п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у ньому не зазначено адресу місця проживання боржника. Дане повідомлення ДСАУ отримано 18 квітня 2018р.

Тобто строк пред'явлення судового наказу до виконання перервався і знову почав обчислюватися з 18 квітня 2018р.

15 червня 2018р. ДСАУ звернулося до суду з заявою про виправлення помилки в судовому наказі. Однак, ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.06.2018р. заява ДСАУ була залишена без розгляду, копію якої ДСАУ отримало 15 липня 2018р.

02 жовтня 2018р. на адресу суду знову надійшла заява про виправлення помилки в судовому наказі ( про зазначення місця проживання боржника) та про поновлення строку пред'явлення судового наказу для виконання, датована 27.09.2018р.

З моменту отримання ухвали судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.06.2018р. до звернення з новою заявою про виправлення помилки в судовому наказі та про поновлення строку пред'явлення судового наказу для виконання пройшло менше 3 місяців.

Зазначені дії ДСАУ як стягувача свідчать про те, що стягувач не втрачав інтересу до виконання судового наказу та вчиняв дії, направлені на його виконання.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, як зазначено в апеляційній скарзі, за період з 01.01.2018р. по 01.10.2018р. до відділу ДСАУ, який займається претензійно-позовною роботою, надійшло понад 19 тис. виконавчих документів, з яких пред'явленого до виконання до органів ДВС України та Державної казначейської служби України близько 15 тис. виконавчих документів, з яких майже 4000 виконавчих документів повернуті без виконання та потребують внесення змін та поновлення строків, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення судового наказу до виконання не відповідає матеріалам справи та діючому законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Крім того, приймаючи остаточне рішення по справі, колегія суддів враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно повідомлення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 31.01.2018р., місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід скасувати та постанови нову про задоволення заяви ДСАУ.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву Державної судової адміністрації України про виправлення помилки та поновлення строку задовольнити.

Поновити строк для пред'явлення до виконання судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2018 року, виданого 20 лютого 2018 року у справі №484/311/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення судового збору.

Виправити помилку в судовому наказі, виданому 20 лютого 2018 року по справі № 484/311/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказавши в ньому, що місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_2 є АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018року