Справа № 738/645/18
№ провадження 2/738/308/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Лях Н.М.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній СВ8964ВК) та стягнення з відповідача половини його вартості, а саме 44 010 гривень 00 копійок. В обґрунтування позову зазначено, що з ОСОБА_3 вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року по 15 січня 2018 року. Під час шлюбу було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме автомобіль марки ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній СВ8964ВК). Згоди на добровільний поділ майна між ними не досягнуто.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав неведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, при цьому зазначив, що позов визнає на половину суми вартості автомобіля, що була встановлена проведеною судовою експертизою.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року по 15 січня 2018 року (а.с. 6-7).

В період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (а.с. 52-53), який є об'єктом спільної сумісної власності, що не заперечується сторонами.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено - об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При чому, ч. 2 ст. 65 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна - суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України.

Частиною 1 статті 218 ЦК України передбачено - недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також, стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.п. 22, 23, 25, 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.65 СК України.

Тобто, автомобіль ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя так як придбаний в період шлюбу в розумінні Сімейного Кодексу.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 3275/18-24 від 11 жовтня 2018 року, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній СВ8964ВК) станом на 04 жовтня 2018 року складає 41 218 гривень 15 копійок (а.с. 82-91).

Оскільки судом було встановлено, що зазначений автомобіль знаходився і знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі половини ринкової вартості автомобіля 20 609 гривень 08 копійок, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 79, 81, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній СВ8964ВК) спільним сумісним майном подружжя, яке набуте ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за час перебування в зареєстрованому шлюбі.

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за половину вартості автомобіля ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній СВ8964ВК) в сумі 20 609 (двадцять тисяч шістсот девять) гривень 08 копійок.

Припинити право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21102, 2004 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 (попередній реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній СВ8964ВК) залишивши автомобіль у одноосібній власності ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко