20.04.2018 Провадження № 2-з/331/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якії вказує на те, що 30.06.2017 року о 19 год. 45 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN SR» д/ АР 8546 BO, на регульованому перехресті, в районі будинку № 89 по проспекту Соборний - вулиця Запорізька у м. Запоріжжя, при розвороті ліворуч, не надав перевагу в русі внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі та мотоцикл отримали механічні ушкодження. Завдано матеріальних збитків.

Внаслідок цієї ДТП, у відношенні ОСОБА_2 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №004843 та передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2018р. провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративною відповідальності за статтею 124 КУпАП було закрито на підставі статті 38 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, в рамках розгляду адміністративної справи №331/4625/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за клопотанням представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було призначено судову авто-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МСВ України.

Дослідження дорожньо-транспортної ситуації проводилося експертом по вихідним даним, наданим ОСОБА_2

Так, експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України було проведено дослідження, що оформлено Висновком від 30.10.2017 №9-557 та надіслано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з подальшим долученням до матеріалів адміністративної справи №331/4625/17.

Згідно п. 1 Висновку, виходячи з пояснень ОСОБА_2, експерту не вдалося виконати повну оцінку дій водія автомобіля Renault ОСОБА_2 та водія мотоцикла ОСОБА_3 Однак, виходячи з пояснень ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації водія ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху.

Як вбачається з п. 2 Висновку, в ході дослідження експертом встановлено, що невідповідність дій водія мотоцикла ОСОБА_3 не знаходяться в причинному зв'язку з подією даної ДТП.

На вирішення експерту було поставлено питання в наступній редакції: «Якщо водій мотоциклу ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2, то чи є в діях водія ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП?»

В п. 4 Висновку зазначено, що експертом при вирішенні питання було встановлено наступне: «В незалежності наявності або відсутності в діях водія мотоциклу ОСОБА_3 технічної можливості запобігти зіткнення транспортних засобів, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Renault ОСОБА_2, який рухався по проїзній частині просп. Соборного та змінив напрямок свого руху та почав виконувати маневр розвороту, не надавши переваги перевагу для руху мотоциклу, який рухався у зустрічному йому напрямку по проїзній частині просп. Соборного, вбачаються невідповідності вимогам п. п. 10.1.. 16.6. ПДР. Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. п. 10.1., 16.6. ПДР знаходиться в причинному зв'язку з подією даної ДТП.»

Таким чином, в діях водія Renault ОСОБА_2 вбачається порушення правил дорожнього руху, що має наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, що зокрема, встановлено та підтверджено Висновком експерта від 30.10.2017 №9-557.

Поряд з цим, вина ОСОБА_2 підтверджується матеріалами адміністративної справи 331/4625/17, що були надані експерту для вивчення та дослідження.

Відтак, проаналізувавши матеріали адміністративної справи, пояснення водіїв, схему дорожньо-транспортної пригоди, висновок експерта, є всі підстави стверджувати, що порушення вимог правил дорожнього руху ОСОБА_4В знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП, а дотримання ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху допомогло б уникнути зіткнення транспортних засобів.

Обґрунтування необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову.

Статтею 149 ЦПК України передбачені підстави для забезпечення позову. Так, згідно положень зазначеної статті, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов, зокрема, забезпечується:

«1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.»

Заявником неодноразово було направлено заходи на досудове врегулювання спору з метою отримання відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Однак, ОСОБА_4 категорично відмовляється від здійснення відшкодування, з огляду на що він змушений звернутися до суду з цією заявою, а в подальшому з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ним було за власний рахунок замовлено авто товарознавче дослідження, мета якого -визначення розміру матеріальних збитків, завданого володільцю мотоциклу НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження.

Згідно висновку №24 про оцінку мотоциклу від 16 березня 2018 року, вартість відновлювального ремонту з ПДВ складає 164 575,02 грн.

У зв'язку з тим, що винуватець ДТП ОСОБА_2 відмовляється відшкодовувати завдані збитки в добровільному порядку, він має цілком обґрунтовані побоювання стосовно його подальшого ухилення від відшкодування шкоди, а в подальшому й від виконання рішення суду. Ухилення можуть виражатися у формі відчуження майна, яке перебуває у його власності.

Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що ОСОБА_2 має у приватній власності двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/1), та має частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (розмір частки 1/3).

Відтак, заявник має всі підстави вважати, що ОСОБА_2 може та буде вживати заходи по відчуженню майна, що перебуває у його приватній власності х метою ухилення від відшкодування шкоди, завданої мені як власнику мотоцикла.

Посилаючись на вищенаведені обставини ОСОБА_1 просить суд, накласти арешт на квартиру, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/1); на квартиру, (розмір частки 1/3), яка перебуває у власності ОСОБА_2, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Вивчивши клопотання, наданні письмові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно; постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2018р.; висновок №24.; висновок експерта №9-557 від 30.10.2017р., суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Так, заявник посилається, зокрема на те, що ОСОБА_2 має у приватній власності двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/1), та має частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (розмір частки 1/3), а також на те, що вартість відновлювального ремонту мотоциклу НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження з ПДВ складає 164 575,02 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів щодо дійсної вартості належного ОСОБА_2 майна, а саме двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/1), та 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Вказане позбавляє суд можливості дійти обґрунтованого висновку про те, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на обєкти нерухомості є співмірним із заподіяною шкодою.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.В. Антоненко