РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 559/1097/18

Провадження № 22-ц/4815/374/18

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О., секретар судового засідання - Тхоревський С.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року, (ухваленого в складі головуючого судді Ральця Р.В.), у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання укладеного між ними шлюбу.

В обґрунтування позову зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них несумісні характери та різні погляди на життя. Продовжувати шлюбні відносини не бажає, застосування заходів для примирення вважає недоцільними.

Переконаний, що збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам.

Від спільного подружнього життя дітей не мають.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено.

Рішення суду мотивоване тим, що сторони припинили подружні стосунки та позивач не бажає їх поновлення, а тому подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам.

11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій покликається на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду справи відповідачем було подано заяву з проханням надати строк для примирення, але суд не врахував її намірів зберегти сім'ю.

Просила скасувати рішення Дубенського міськрайонного суду від 09.10.2018 року та зупинити провадження по цивільній справі про розірвання шлюбу з наданням сторонам строку для примирення.

20 листопада 2018 року ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного сімейного законодавства.

Зазначає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, передбачену Конституцією України.

Він не бажає надалі підтримувати будь-які стосунки з відповідачем.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, актовий запис № 149.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони припинили подружні стосунки та позивач не бажає їх відновлення. У подружжя різні характери та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільних дітей немає.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини третьої статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та встановивши, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук