АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/908/18 Справа № 176/1446/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Куценко Т.Р., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Жовті Води Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, скасування наказів та стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2015 року позивачка ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Жовті Води Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, скасування наказів та стягнення заборгованості. Вточнивши свої вимоги, просила суд визнати неправомірними дії відповідача та скасувати накази №30-к від 10.01.2013 року, №88-к від 14.11.2013 року, №92-к від 03.12.2013 року, №1-к від 02.01.2014 року, №2-к від 02.01.2014 року; стягнути з відповідача належну їй невиплачену надбавку за січень 2014 року у розмірі 59,92 грн. та компенсацію втрат частини заробітної плати за весь час невиплати, у зв'язку з порушенням чинного законодавства у розмірі 8 326,50 грн., а всього 8 386,42 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідно до наказу №03ос від 15.04.2009 року її прийнято на роботу (зі строком випробування 2 місяця) до територіального центру соціального обслуговування надання соціальних послуг м. Жовті Води на посаду касира 4 тарифного розряду, з оплатою згідно штатного розпису. Наказом №6 від 15.06.2009 року її було переведено на постійну роботу касиром та встановлено надбавку до посадового окладу в розмірі 50 % в звязку з великим обємом, складністю та напруженістю в роботі. Під час її роботи на посаді касира, відповідач в звязку із відсутністю нормативних актів, що обумовлюють розміри посадового окладу і тарифного розряду на 2013 рік для працівників бюджетної сфери, у звязку з неможливістю встановлення посадового окладу на 2013 рік незаконно та безпідставно вирішив: «… з 01.01.2013 року позивачу з 01.02.2013 року встановити (зменшити) надбавку з 50% на 10%» що призвело до часткової щомісячної недоплати належних сум заробітної плати (наказ №30-к від 10.01.2013 року). При цьому, після зменшення надбавки відповідачем не було здійснено перегляд обєму виконуваної позивачем роботи та перегляд посадових обовязків касира. Такі дії відповідача грубо порушили право позивача на отримання гідної заробітної плати та ст.103 КЗпПУ, відповідно до якої «про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни». Також, зазначені дії відповідача грубо порушують ст.ст.21,22,29 ЗУ «Про оплату праці», ст.97 КЗпПУ. З наказом №30-к від 10.01.2013 року її не ознайомили під особистий підпис за два місяці до його запровадження. Далі 14.11.13 року відповідач видав наказ №88-к, відповідно до якого, у звязку із відмовою касира ОСОБА_2 виконувати разові завдання головного бухгалтера ОСОБА_3 на підставі покладених, та з метою визначення рівня ефективного використання робочого часу та завантаженості було прийнято рішення про проведення фотографії робочого дня касира ОСОБА_2 засобами спостереження та фіксування всі дії та витрати часу з початку робочого дня до його завершення 15, 18, 19, 20, 21 листопада 2013 року. Даний наказ вважає незаконним та таким , що грубо порушує ст.86, 89 КЗпП України та листа Державного казначейства №15-05/1031-8055 від 11.05.10 року «Про використання міжгалузевих нормативів чисельності працівників бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №269 від 26.09.03 року» оскільки «Про запровадження нових і зміну чинних норм праці власник або уповноважений ним орган повідомляє працівників не пізніш як за один місяць до запровадження» (аб.2 ст.86 КЗпПУ), чого і не було здійснено відповідачем (наказ видано 14.11.13 року, а початок фотографування з 15.11.13 року). Також звертає увагу на те, що Міжгалузеві нормативи чисельності працівників та норм часу бухгалтерського обліку затвердженні саме Міністерством праці та соціальної політики України, а ні керівництвом відповідача, отже, без відповідної компетенції у даній сфері, що призвело до фотографування робочого дня, лише по конкретному працівнику, навіть незважаючи на відсутність норм часу за видами робіт, які не властиві бюджетним установам. Навіть після проведення фотографування робочого дня, відповідач не надав позивачу протокол для ознайомлення, який був складений на виконання наказу №88-к. 05 грудня 2013 року позивач звернулась до відповідача письмово з заявою про надання залишку чергової відпустки, але їй було відмовлено, з посиланням на наказ №92-к від 03.12.13 року. Не погоджуючись з незаконними діями відповідача, позивач звернулась за захистом порушених прав до УПСЗН м. Жовті Води, Територіальної Державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області. За результатами письмових звернень позивача, було отримано відповіді, зі змісту яких, позивач вважає, що УПСЗН м. Жовті Води розглянуло звернення не обєктивно, а Територіальна Державна інспекція з питань праці у Дніпропетровській області неповною мірою було проведено перевірку. 02 січня 2014 року відповідачем видано наказ №1-к, з яким позивач також незгодна, оскільки вважає, що він суперечить наказу Міністерства праці та соціальної політики України №134 від 10.06.10р., де затверджені типові штатні нормативи чисельності працівників Територіального центру соціального обслуговування, а Територіального центру соціального обслуговування надання соціальних послуг м. Жовті Води підпадає під категорію по кількості осіб, які обслуговуються підрозділами установи 501 особа і більше. Цього ж дня її також було ознайомлено з наказом №2-к від 02.01.2014 року про встановлення позивачу надбавки у розмірі 10% на січень 2014 року (за набір річних звітів). Такі дії відповідача на думку позивача порушили її право на отримання гідної заробітної плати та статтю 103 КЗпП України, ст.ст. 21,22,29 Закону України «Про оплату праці». За результатами проведеного фотографування робочого дня позивача, відповідач вручив попередження про скорочення посади касира на 0,5 штатної одиниці, та було запропоновано посаду оператора компютерного набору. Такі дії відповідача змусило позивача звільнитися за ст.36 п.6 КЗпП України. Позивач вважає, що відповідач порушив права позивача, передбачені ст. 55 Конституції України, ст.248-1, ст.248-7 ЦПК України (а.с.а.с.2-5,22-27,119).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Жовті Води Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, скасування наказів та стягнення заборгованості відмовлено (а.с.175-176).

Не погодившись з рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвали нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.183-185).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до наказу №3-ОС від 15.04.2009 року ОСОБА_2 прийнято на роботу зі строком випробування два місяці до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Жовті Води на посаду касира 4 тарифного розряду, з оплатою згідно штатного розпису (а.с.6).

Згідно наказу №6-0с від 15.06.2009 року позивача переведено на постійну роботу касиром та встановлено надбавку до посадового окладу, згідно штатного розпису в розмірі 50%, в звязку з великим обємом, складністю та напруженістю в роботі (а.с.9).

Права, обовязки, функції та відповідальність ОСОБА_2 визначені посадовою інструкцією касира, затвердженою директором територіального центру 10.06.2010 року. Відповідно до даної інструкції касир територіального центру соціального обслуговування являється матеріально відповідальною особою та безпосередньо підпорядковується головному бухгалтеру (а.с.7-8).

Відповідно до п.1.6 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоровя України №308/519 від 05.10.2005 року, конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок та в межах фонду заробітної плати відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати згідно затвердженого кошторису на рік.

В п.4.4 зазначених Умов передбачено, що працівниками можуть установлюватись надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки): за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість в роботі.

Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи, порушення трудової дисципліни зазначені надбавки зменшуються або скасовуються.

На підтвердження не належного ставлення позивача до своїх обовязків, головним бухгалтером ОСОБА_3 на адресу керівництва територіального центру протягом 2011-2013 року були скеровані доповідні записки, щодо неякісної та незадовільної роботи касира ОСОБА_2 та з урахуванням викладених фактів запропоновано встановити надбавку на 2013 рік за напруженість у розмірі 10% (а.с.85-91).

13 листопада 2013 року на підставі доповідних записок головного бухгалтера ОСОБА_3 про невиконання в повному обсязі своїх посадових обовязків та відмови від виконання усних завдань касиром ОСОБА_2 відбулося засідання кадрової комісії територіального центру за участю представника профспілки ОСОБА_4, що оформлено протоколом №1 та вирішено провести фотографію робочого дня ОСОБА_2 з метою визначення ефективності використання часу та завантаженості касира (а.с.73).

Наказом №88-к від 14 листопада 2013 року бухгалтеру ОСОБА_5 доручено провести фотографію робочого дня касира ОСОБА_2 засобом спостереження та фіксування всіх її дій та скільки витрачено часу з початку робочого дня до його завершення та призначити проведення фотографій на 15,18,19,20,21 листопада 2013 року (а.с.54). З даним наказом позивач ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис 14.11.2013 року.

У звязку з неповним проведенням фотографії робочого дня касира ОСОБА_2, що передбачалося наказом №88-к від 14.11.2013 року через її відсутність на робочому місці, у звязку з перебуванням на лікарняному та з метою більш повного визначення завантаженості і ефективності робочого часу наказом №92-к від 03.12.2013 року продовжено проведення фотографій робочого дня касира ОСОБА_2 засобом спостереження та фіксування всіх дій та витрати часу з початку робочого дня до його завершення. Проведення фотографій призначити на 04,05,06,09, грудня 2013 року (а.с.55). З наказом ОСОБА_2 ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис.

Наказом №96-к від 16.12.2013 року внесено зміни до наказу №30-к від 10.01.2013 року та ОСОБА_2 встановлена надбавка у розмірі 50%, яка виплачена позивачці (а.с.56,67).

12 грудня 2013 року протоколом засідання комісії територіального центру по вивченню фотографії робочого дня касира ОСОБА_2 за участю представника профспілкового комітету ОСОБА_4, зроблено висновок, що у звязку з тим, що завантаженість касира має періодичний характер, рівень ефективності використання робочого часу невисокий, винесена пропозиція щодо скорочення посади касира до 0,5 штатної одиниці (а.с.74).

У звязку із збільшенням впровадженням автоматизації на всіх етапах робочих процесів в територіальному центрі (підготовка документів, їх копіювання, оперативне зберігання, передача інформації, введення інформації в ПК) на вивільнені 0,5 ставки касира ввести 0,5 ставки оператора компютерного набору, що вирішено 25.12.2013 року протоколом №2 засідання кадрової комісії територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). У звязку з цим наказом №1-к від 02.01.2014 року внесені зміни до штатного розпису, скорочена одиниця посади касира до 0,5 штатної одиниці та введено 0,5 штатної одиниці посади оператора компютерного набору (а.с.69).

Цього ж дня наказом №2-к встановлена надбавка касиру ОСОБА_2 на січень 2014 року у розмірі 10% за набирання на компютері фінансової річної звітності та уточнюючого розрахунку кошторису 2013 року. З даними наказами ОСОБА_2 була ознайомлена під підпис 02.01.2014 року (а.с.69-70).

Також, ОСОБА_2 02.01.2014 року вручено попередження про скорочення на 0,5 одиниці посади касира та запропоновано на вивільнені 0,5 одиниці посади касира 0,5 одиниці посади оператора компютерного набору (а.с.71).

Наказом №1-ос від 13.01.2014 року ОСОБА_2 звільнено з посади касира Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на підставі заяви у звязку із змінами істотних умов праці п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.72).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу №30 від 10.01.2013 року, суд 1 інстанції виходив з того, що з урахуванням відношення позивача до своїх посадових обовязків наказом №30-к від 10.01.2013 року з 01.01.2013 року була встановлена надбавка у розмірі 50%, а з 01.02.2013 року у розмірі 10% (а.с.10). У звязку з тим, що з даним наказом позивач не була ознайомлена та з метою недопущення порушення її трудових прав наказом №96-к від 16.12.2013 року внесено зміни до наказу №30-к від 10.01.2013 року та ОСОБА_2 встановлена надбавка у розмірі 50%, яка виплачена позивачці (а.с.56,67). Даний факт виплати надбавки позивач підтвердила у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо скасування наказів №88-к від 14.11.2013 року про проведення фотографії робочого часу, №92-к від 03.12.2013 року про проведення фотографії робочого дня та її аналізу, №1-к від 02.01.2014 року про внесення змін до штатного розпису та №2-к від 02.01.2014 року про встановлення надбавки касиру ОСОБА_2 на січень 2014 року у розмірі 10%, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачка звернулась до суду з пропуском строку, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача невиплаченої надбавки за січень 2014 року у розмірі 59,92 грн., суд 1 інстанції посилався на те, що позивачем пропущені строки оскарження наказів, відповідно до яких їй зменшено надбавку з 50% на 10% за січень 2014 року, відповідно відсутні підстави для стягнення надбавки за січень 2014 року.

Оскільки підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача невиплаченої надбавки за січень 2014 року у розмірі 59,92 грн. відсутні, а вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у виді надбавки за інтенсивність праці у розмірі 50% посадового окладу за січень 2014 року є похідними від вимог про стягнення відповідної надбавки, суд 1 інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні і цих вимог.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, згідно ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. ст. 21, 29 КЗпП України власник підприємства зобовязаний розяснити працівникові його права і обовязки та проінформувати під розписку про умови праці, ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, визначити працівникові робоче місце, проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції про відмову задоволенні позовних вимог про скасування наказу №30 від 10.01.2013 року, оскільки відповідно до наказу №96-к від 16.12.2013 року було внесено зміни до наказу №30-к від 10.01.2013 року та ОСОБА_2 встановлена надбавка у розмірі 50%, яка виплачена позивачці, даний факт виплати надбавки позивачка підтвердила у судовому засіданні.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже, статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: 1) вирішення трудового спору з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); 2) розгляду справи про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); 3) 0розгляду справи про звільнення з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Зазначена правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України № 6-409цс16 від 06 квітня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувані накази №88-к від 14.11.2013 року про проведення фотографії робочого часу, №92-к від 03.12.2013 року про проведення фотографії робочого дня та її аналізу, №1-к від 02.01.2014 року про внесення змін до штатного розпису та №2-к від 02.01.2014 року про встановлення надбавки касиру ОСОБА_2 на січень 2014 року у розмірі 10%, винесені територіальним центром, надавалися для ознайомлення ОСОБА_2 у день їх винесення, що підтверджується підписами позивача.

З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування оскаржених наказів, оскільки позивачем ОСОБА_2 пропущені строки на оскарження відповідних наказів передбачених ч.1 ст.233 КЗпП України, а оскільки пропущені строки на оскарження наказів, відповідно до яких їй зменшено надбавку з 50% на 10% за січень 2014 року, відповідно відсутні підстави для стягнення надбавки за січень 2014 року, а тому не підлягають задоволенню й вимоги про стягнення з відповідача невиплаченої надбавки за січень 2014 року у розмірі 59,92 грн.

В той же час, вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у виді надбавки за інтенсивність праці у розмірі 50% посадового окладу за січень 2014 року є похідними від вимог про стягнення відповідної надбавки, в задоволенні яких суд 1 інстанції відмовив, то колегія суддів вважає, що суд і інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку і про відмову у задоволенні вимог про стягнення компенсації у розмірі 8326,50 грн.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції дійшов не обґрунтованого висновку, що нею пропущені строки на оскарження відповідних наказів передбачених ч.1 ст.233 КЗпП України, оскільки на зворотній стороні наказу № 92-к від 03.12.2013 року мається лише її підпис про ознайомлення, однак дата ознайомлення відсутня, також із наказом № 2-к від 02.01.2014 року відповідач її ознайомив 02.01.2017 року, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і змістом позовної заяви, в якій позивачка зазначає, що знала про продовження проведення фотографування робочого дня, та встановлення відповідної надбавки і була з ними ознайомлена саме в день винесення.

З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом першої інстанції всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо була надана оцінка наявних в матеріалах справи доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права. Судом першої інстанції у повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: