КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 369/8839/17
Головуючий у суді І інстанції - Дубас Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2387/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві, третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що на її майно - земельну ділянку НОМЕР_2 з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться садовому товаристві «Паритет сервіс» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бобриця, державними виконавцями накладено арешт.

Зокрема, під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №40091272 від 08 жовтня 2013 року та по виконавчому провадженню №30994076 від 02 лютого 2013 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було прийнято постанови про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

По виконавчому провадженню №30990878 від 06 лютого 2012 року ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві так само було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Зазначені дії державних виконавців були вчиненні з метою задоволення вимог стягувача ПАТ «Приватбанк» на виконання рішень судів.

Однак державними виконавцями в межах своїх повноважень було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчих листів стягувачу або передано виконання вказаного рішення до іншого відділу ДВС і станом на час звернення до суду із вказаним позовом будь-яких виконавчих проваджень щодо неї не існує, разом з тим, арешт з майна державними виконавцями не знято, що суперечить вимогам ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» станом на час ухвалення постанов про закінчення виконавчих проваджень.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просив зняти арешт і заборони на відчуження, накладені Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві по ВП №30990878 та Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по ВП №40091272, №30994076 на майно, що належить ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку площею 0, 12 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано арешт і заборони на відчуження накладені Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві по ВП № 30990878 та Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по ВП № 40091272, № 30994076 на майно, належне ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку площею 0,12 га, цільове призначення - для індивідуального будівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» Литвиненко О.Л., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування даної апеляційної скарги було зазначено, що виконавче провадження №30990878 було закінчено у зв'язку із направленням виконавчого листа до Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУ у Київській області, що не є підставою для зняття арешту, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до положень ст..50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) - при поверненні виконавчого документа з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.47 та п.10 ч.1 ст.49 - зняття арешту з майна боржника не передбачено. Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не надала суду доказів, які б свідчили про виконання рішення суду, а також не надала правових підстав для вирішення в судовому порядку питання про зняття арешту з майна боржника.

17 вересня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні не зміг надати докази наявності заборгованості у ОСОБА_2 перед банком, а також доказів того, що банк звертався до Державної виконавчої служби з заявами про повторне відкриття виконавчого провадження після повернення виконавчих листів. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції встановив, що постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ від 02 лютого 2012 року по виконавчому провадженню № 30994076 щодо виконання рішення Деснянського районного суду у справі №2-2996 від 01 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 72292,20 грн. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборону на його відчуження (а.с.46).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 26 грудня 2014 року виконавчий документ № 2-2996/11, що виданий 23 червня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва повернуто стягувачу на підставі п. 2, ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.49).

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ м. Києві від 06 лютого 2012 року по виконавчому провадженню № 30990878 щодо виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-2863 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 82518, 45 грн. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та заборону на здійснення його відчуження. (а.с.38)

При здійсненні виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженні встановлено, що боржнику у справі ОСОБА_2 на підставі державного акту Серії НОМЕР_3 належить земельна ділянка загальною площею 0,1200 га, що розташована : АДРЕСА_1 у зв'язку з чим постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ м. Києві від 16 січня 2013 року на підставі п. 10, ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 30990878 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2863 виданого 22 вересня 2011 року закінчено у зв'язку з направленням виконавчого листа до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області (а.с. 39) .

Постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 08 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження № 40091272 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2996/11 виданого 01серпня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 71 457,20 грн (а.с.41)

Постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 08 жовтня 2013 року по виконавчому провадженню №40091272 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та накладено заборону на його відчуження (а.с. 42).

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 26 червня 2014 року виконавчий документ № 2-2996/11 що виданий 01 серпня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.43).

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими, оскільки збереження чинності постанов головного державних виконавців Дмитрієва С.А. про арешт усього належного позивачу майна, а також його арешт, порушує право позивача на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Колегія суддів погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції погодитися не може та вважає його таким що суперечить нормам матеріального права .

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що дійсно головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ Сабадаш Л.І. 02 лютого 2012 року по виконавчому провадженню № 30994076 щодо виконання рішення Деснянського районного суду у справі №2-2996 від 01 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 72292,20 грн. було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборону на його відчуження. (а.с. 46)

06 лютого 2012 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ м. Києві Данилюком Р.В. по виконавчому провадженню № 30990878 щодо виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-2863 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 82518, 45 грн. було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та заборону на здійснення його відчуження. (а.с.38)

08 жовтня 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві СабадашЛ.І. по виконавчому провадженню №40091272 щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №2-2996/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 71457, 20 грн було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та накладено заборону на його відчуження (а.с. 42).

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що виконавчий лист щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі №2-2996/11 поверталися державним виконавцем не суду, який видав виконавчий лист, а стягувачу ПАТ КБ «Приватбанк» який має право повторного пред'явлення до виконання.

Виконавчий лист щодо виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-2863/11 був направлений постановою від 16 січня 2013 року для виконання до ВДВ Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області.

Відповідно до ч.1 статті 50 Закону України, яка регламентує наслідки завершення виконавчого провадження (в редакції, чинній на дату винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа) , у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Виходячи з правового аналізу вказаної норми права, норми зазначено статті передбачають закінчення виконавчого провадження зі зняттям арешту у випадку повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві, як зазначено у постановах державного виконавця від 26 червня 2014 року (ВП №40091272) та від 26 грудня 2014 року у (ВП №44457736).

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 статті 47 Закону України ''Про виконавче провадження'' не передбачає зняття арешту з майна, а також скасування заходів розшуку та затримання майна.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Данилюка Р.В. від 16 січня 2013 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з направленням виконавчого документа до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ в Київській області, що також не передбачає зняття арешту із майна.

Відсутність вказаного виконавчого провадження у ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області не позбавляє стягувача права на звернення до суду із заявою про видачу дубліката та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вирішуючи вказаний спір колегія суддів враховує, що позивачем не надано доказів про виконання ним перед стягувачем зобов'язань визнаних судом у судових рішеннях.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За даних обставин є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову не узгоджується з положеннями норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню.

Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 141 ч.13 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 960 грн.

Керуючись статтями 47, 50 Закону України ''Про виконавче провадження'', статтями367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року скасувати та ухвалити постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції в м. Києві, третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про скасування арешту, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 960 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Мотивований текст постанови виготовлено та внесено до ЄДРСР 12 грудня 2018 року.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв