Справа № 133/1335/18
Провадження № 22-ц/801/326/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуСправа № 133/1335/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №133/1335/18 за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Білопільський» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «ЕКО-НИВА» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «ЕКО-НИВА» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року, яке ухвалене суддею Сєчко В.Л. в приміщенні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження, повний текст складено 14 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Білопільський» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Виробниче підприємство «ЕКО-НИВА» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10 червня 2008 року між Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Білопільський» c. Білопілля, Козятинського району, Вінницької області та ОСОБА_4, яка відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 20 січня 2006 року, є власником земельної ділянки площею 2,9872 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Білопільської сільської ради, Козятинського району, Вінницької області, укладений договір оренди землі №174, строком на десять років.

Зареєстрованого Козятинським відділом департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» 08 серпня 2008 року за №75.

СВК «Білопільський» протягом усього строку дії договору оренди землі, добросовісно виконував всі умови договору, жодних претензій з боку орендодавця не надходило.

В березні 2018 року, з реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про реєстрацію 13 травня 2017 року Державним реєстратором Чагівської сільської ради Вінницької області Юр'євою З.М. права оренди земельної ділянки площею 2,9872 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_4 за ТОВ «Виробниче підприємство «ЕКО-НИВА». В реєстрі також зазначено, що договір оренди землі між ОСОБА_4 та ТОВ «ВП»ЕКО-НИВА» укладений 05 травня 2017 року.

Позивач вказує, що оскільки оспорюваний ним договір оренди землі від 05 травня 2017 року укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» був укладений та зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди цих же земельних ділянок, то він є недійсним.

Отже, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 05 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» на земельну ділянку площею 2,9872 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду, Вінницької області від 14 серпня 2018 року позов задоволено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Козятинського міськрайонного суду, Вінницької області від 14 серпня 2018 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи (а.с.135).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню за таких підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2008 року між позивачем Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Білопільський» c. Білопілля, Козятинського району, Вінницької області та відповідачем ОСОБА_4, яка відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 виданого 20 січня 2006 року, є власником земельної ділянки, площею 2,9872 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Білопільської сільської ради, Козятинського району, Вінницької області, укладений договір оренди землі №174, який зареєстрований Козятинським відділом департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» 08 серпня 2008 року за №75 строком на 10 років (а.с.10-11).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №116324016, 13 травня 2017 року державним реєстратором Чагівської сільської ради, Вінницької області Юр'євою З.М. зареєстровано право оренди земельної площею 2,9872 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_4 за ТОВ «Виробниче підприємство «ЕКО-НИВА», на підставі договору оренди землі серія та номер б/н від 05 травня 2017 між ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» та ОСОБА_4 (а.с.14).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на час укладення договору оренди землі б/н від 05 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА», а також на час його державної реєстрації діяв договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 та СВК «Білопільський» за №175 від 10 червня 2008 року.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі зокрема припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається, в матеріалах справи відсутні відомості щодо розірвання, скасування чи припинення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та СВК «Білопільський» 10 червня 2008 року, зареєстрованого Козятинським відділом департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» 08 серпня 2008 року за № 75, десятирічний строк оренди земельної ділянки відраховується з дня його державної реєстрації (08 серпня 2008 року), а тому був чинним до 08 серпня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі, укладеного 05 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ВП «ЕКО-НИВА» недійсним, на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, оскільки він укладений у період дії попереднього договору.

Доводи апеляційної скарги в тому, що договір оренди землі від 10 червня 2008 року між ОСОБА_4 та СВК «Білопільський» є неукладеним, не заслуговують на увагу, оскільки підписаний орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем СВК «Білопільський», та в подальшому був зареєстрований Козятинським відділом департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» 08 серпня 2008 року за № 75.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, а тому рішення Козятинського міськрайонного суду, Вінницької області від 14 серпня 2018 року є законним, підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «ЕКО-НИВА» залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду, Вінницької області від 14 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Марчук В.С.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.