АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/12494/16-ц

Провадження № 22-ц/790/1157/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А,

суддів: Бровченка І.О., Кіся П.В.,

за участю секретаря Сементовської О.М.

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року та на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року в складі судді Сиротникова Р.Є.

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивували тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Н. Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, на час її народження записи в свідоцтві про народження робилися виключно російською мовою. При оформленні свідоцтва про народження, з невідомих причин, вона була записана як «ОСОБА_1», а її батько - «ОСОБА_9». Позивач зазначає, що її вірним прізвищем вважалось саме «ОСОБА_1», як і зазначено в її свідоцтві про шлюб, коли вона змінила своє прізвище на «ОСОБА_1».

Від першого шлюбу у батька позивача був син (рідний брат позивача) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року брат позивача, ОСОБА_4 та його син - ОСОБА_5, померли, після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_1, яка належала позивачам на праві спільної часткової власності; коштів, що перебували на банківських рахунках, акції ВАТ «ХТЗ», та які вони (брат та племінник позивача) отримали у спадщину після смерті ОСОБА_6 (їх дружини та матері - відповідно).

Позивач вказувала, що вона є спадкоємцем другої черги після смерті брата та спадкоємцем третьої черги - після смерті племінника.

У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскілки встановлена розбіжність у написанні її дівочого прізвища та прізвища спадкодавців, в зв'язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту родинних відносин.

Заяву, яку позивач подала до відповідного суду в порядку окремого провадження, залишено без розгляду, оскільки судом встановлено наявність спору про право. В зв'язку із чим вона змушена звертатися до суду із цим позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_1, а саме визнано, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її брата, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті племінника, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, право власності на 1/3 частину грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1, відкритих в ТВБВ № 10020/0285 м. Харкова філії ХОУ АТ «Ощадбанк», № НОМЕР_5, НОМЕР_6, відкритих в ТВБВ № 10020/0327 м. Харкова філії ХОУ АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись із зазначеними рішеннями суду першої інстанції ОСОБА_2 просить рішення суду від 20 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог та додаткове рішення від 08 грудня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позвоних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг посилається на те, що вказані рішення є необґрунтованими, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що як на підтвердження помилкового запису прізвища «ОСОБА_1» в свідоцтві про народження ОСОБА_1 судом було зроблено порівняння з актовим записом про народження ОСОБА_4, де матір'ю ОСОБА_4 була записана «ОСОБА_15» і це не зважаючи на те, що свідоцтво про народження ОСОБА_1 було видане у 1950 році, а актовий запис про народження ОСОБА_4 було зроблено в 1925 році. Судом не було витребуване свідоцтво про народження ОСОБА_4, яке видане також в 1950 році і в розділі «батьки» матір'ю записана «ОСОБА_15».

Зазначений факт свідчить, що судом порівнювались документи, які велися за різних вимог до ведення ділових паперів, а тому це не може бути доказом про помилку в написанні прізвища «ОСОБА_1» в свідоцтві про народження ОСОБА_1

Крім того, при винесенні рішення судом були порушені вимоги статей 10, 60 ЦПК України, що призвело до порушення норм матеріального права.

Що стосується додаткового рішення, то ОСОБА_2 вважала його безпідставним, винесеним з порушенням норм процесуального права і тому таким, що підлягає скасуванню.

Зокрема, суд при винесенні додаткового рішення змінив резолютивну частину рішення, не маючи на це повноважень, та порушив вимоги пункту 1 частини 1 статті 220 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги вважала необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичному положенню речей.

Основним аргументом у встановленні факту родинних відносин є те, що свідоцтві про народження ОСОБА_8 та в записі про народження (а також і в свідоцтві про народження, яке надала відповідач) ОСОБА_4 їхнім батьком записана одна й та ж людина - ОСОБА_9 Саме це і є безспірним доказом того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом і сестрою.

Доводи, надані відповідачем в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не є рідним батьком позивача нічим підтверджені не були.

За таких підстав, ОСОБА_1 вважала апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що не підлягає задоволенню, та просила суд відмовити у її задоволенні.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає що апеляційна скарга на рішення суду від 20 листопада 2017 року підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга на додаткове рішення від 08 грудня 2017 року - задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із положень 368, 372, 1226, 1258, 1262, 1263, 1266, 1268, 1270, 1273, 1274, 1296, 1299 ЦК України та прийшов до висновку про те, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинний відносин між нею та померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, є доведеними та підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Також суд вважав, що оскільки ОСОБА_3 своїми заявами відмовилася від прийняття частки спадщини, що належить їй за законом, на користь ОСОБА_2, то частки спадкоємців мають бути розподілені з урахуванням положень статті 1274 ЦК України. Стосовно вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті її брата та племінника на акції ВАТ «Харківський тракторний завод», то суд вважав, що матеріали справи не містять відомостей щодо належності вказаних акцій спадкодавцям на момент відкриття спадщини, а тому відмовив у задоволенні позову в цій частині.

З висновком суду першої інстанції про встановлення факту родинних відносин, колегія суддів погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної спільної власності, депозитних вкладів в філіях АТ «Ощадний банк України» № НОМЕР_7; НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3), № НОМЕР_8 (номера рахунків НОМЕР_9; НОМЕР_6; НОМЕР_10

ОСОБА_4 мав сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_4 та рідного племінника ОСОБА_5, проте державним нотаріусом Сукачовим М.О. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, про що була винесена відповідна постанова та запропоновано позивачу звернутися до суду з позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме встановити, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса встановлено, що згідно відомостей з свідоцтва про народження НОМЕР_11 виданого В.Бурлуцьким райбюро ЗАГС Харківської області 02 серпня 1050 року, прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_1, зазначено як «ОСОБА_1». Згідно відомостей з свідоцтва про одруження НОМЕР_12 виданого Олександрівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 05 березня 1957 року, прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_1, зазначено як «ОСОБА_1». Згідно відомостей з свідоцтва про смерть НОМЕР_13 виданого ВДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ 29 березня 2016 року, прізвище спадкодавця зазначено як «ОСОБА_1».

Державний нотаріус вважав, що нотаріальна дія вчиненню не підлягає, так як для вчинення якої у ОСОБА_1 право на спадкування за законом не виникло, оскільки не встановлено родинних відносин між спадкоємцем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4, як рідними братом та сестрою.

ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернулася до суд із заявою, яка ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 13 вересня 2016 року, яка ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 жовтня 2016 року залишена без змін, була залишена без розгляду у зв'язку з тим, що виник спір про право, та роз'яснено право на звернення у суд на загальних підставах.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 вбачається що батьком ОСОБА_12 є «ОСОБА_9».

Із запису про народження № 50 ЗАГСу при В.Бурлуцькій сільраді В.Бурлуцкього району Купянського округу вбачається, що батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є «ОСОБА_9».

Зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_14 ОСОБА_1 вбачається, що шлюб укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_1

Отже, виходячи із зазначених свідоцтв, батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є одна і та ж особа - ОСОБА_9, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про те, що вони є рідними братом та сестрою.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження факту родинного зв'язку між нею та померлим ОСОБА_4 та вважає, що при оформленні свідоцтва про народження ОСОБА_1, її прізвище помилково було записано як «ОСОБА_1», замість правильного - «ОСОБА_1», а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є безпідставними.

З огляду на те, що судом встановлено факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як рідних сестри та брата, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_1 є рідною тіткою ОСОБА_5

Разом з цим, з висновками суду першої інстанції про визнання права власності в порядку спадкування за законом, колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судовим розглядом ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса у строки, передбачені законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням тих обставин, що підстави для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій усунені судом, а саме встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом та рідною сестрою, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для розгляду вимог про визнання права на спадщину в судовому порядку, оскільки позивач не позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину, звернувшись до державного нотаріуса, із відповідною вимогою.

За результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_2 відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції може скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті її брата, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті племінника, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року - скасувати та у задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року права власності на 1/3 частину грошових коштів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

П.В. Кісь