КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/966/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Панченко О.М. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, починаючи з 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року вказана цивільна справа прийнята до провадження цього суду та призначена до розгляду на 06 листопада 2018 року.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 69 129,37 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.

Посилається на те, що ОСОБА_2відповідно до укладеного договору № б/н від 07.03.2013 року отримав кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 69 129,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6444,05 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 55377,52 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3539,73 грн.; штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн.; штрафу (процентної складової) в сумі 3268,07 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Литвиненко Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Посилається на те, що банк звернувся з позовом у межах строку позовної давності, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості 01.02.2015 року відповідач сплатив суму у розмірі 10,27 грн., таким чином, строк позовної давності був перерваний та почався знову, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Крім того, відповідно до п.1.1.7.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору встановлений строк позовної давності у 50 років. Укладаючи кредитний договір відповідач був ознайомлений з його умовами, не мав сумнівів щодо його розумності та справедливості, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивачем надані достовірні та допустимі докази у справі, розрахунок заборгованості за кредитним договором і ці докази відповідачем не спростовано. При ухваленні рішення суд помилково ототожнив поняття «договору» та «платіжної картки», тому закінчення строку картки не свідчить про припинення договірних відносин між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив. Посилається на те, що до суду першої інстанції подавав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки 01.02.2015 року кошти в розмірі 10,27 грн., як стверджує представник позивача, він на погашення кредиту не сплачував. Підписуючи Умови та правила надання банківських послуг вважав, що йому видається кредитна картка «Універсальна» з лімітом 5800 грн. Картка, видана йому у 2013 році, втрачена та у 2014 році Банком йому видано іншу картку з терміном дії до 01 січня 2018 року. Проте, договору та Анкети - заяви у 2014 році він не підписував, другою карткою не користується і ніяких коштів по ній не сплачував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 69129,37 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.

Посилається на те, що ОСОБА_2відповідно до укладеного договору № б/н від 07.03.2013 року отримав кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 69129,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6444,05 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 55377,52 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3539,73 грн.; штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн.; штрафу (процентної складової) в сумі 3268,07 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, згідноУмов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців із дня підписання, тобто з 07.03.2013 року до 07.03.2014 року. Позивач звернувся до суду з позовом 09.11.2017 року, а строк дії картки визначено до 07.03.2014 року, тобто позивач не скористався своєчасно своїм правом та звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду представник позивача зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 07.03.2013 року, за умовами якогоОСОБА_2отримав кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт; витяг з умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно доч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦКУкраїни кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які зазначені банком у позовній заяві.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу суд не мав можливості, тому суд дійшов правильного висновку, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

Така ж позиція викладена у Постанові Верховного Суду 14.06.2018 року у справі № 364/737/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За умовами ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності починається віддня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців із дня підписання, тобто, з 07.03.2013 року до 07.03.2014 року.

Враховуючи те, що позивач, звернувся до судуз відповідним позовом 09.11.2017 року, а строк дії картки визначено до 07.03.2014 року, суд дійшов вірного висновкупро відмову в задоволенні позову, оскільки позивач не скористався своєчасно своїм правом та звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, що згідно розрахунку заборгованості 01.02.2015 року відповідач сплатив суму у розмірі 10,27 грн., тобто перебіг строку позовної давності перервано і позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідач у судовому засіданні в апеляційному суді пояснив, що жодних коштів на погашення кредиту 01.02.2015 року за карткою виданою йому у 2013 році він не сплачував. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що походження коштів у розмірі 10,27 грн. йому не відомо, підтвердити той факт, що відповідач вніс вказані кошти на погашення кредитної заборгованості він не може, згідно виписки відбулось автоматичне погашення заборгованості здійснене банком.

Представник позивача посилаючись на довідку АТ КБ «Приватбанк» (а.с.83) зазначив у судовому засіданні в апеляційному суді, що термін дії картки виданої 07.03.2013 року встановлено до 12.2016 року. Проте, вказана довідка не є належним та допустимим доказом відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України, оскільки вона оформлена неналежним чином. Відповідач пояснив у судовому засіданні, що картка видана йому у 2013 році ним втрачена.

Твердження представника позивача про те, що 09.07.2014 року відповідачу була надана друга картка, на яку було переведено кошти з картки виданої у 2013 році, тому розрахунок заборгованості здійснено з урахуванням видачі другої картки, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено вимоги лише про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.03.2013 року.

Крім того, матеріали справи не містять доказів підписання 09.07.2014 року ОСОБА_2 договору, анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Доводи касаційної скарги, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки такі аргументи втрачають правовий сенс за встановлених судом обставин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Литвиненко ОлениЛеонідівни - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.