Справа № 569/5202/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Глотовій П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 01 січня 2009 року, на ? частку житлового будинку №14, з господарськими будівлями та спорудами, по вул. Іванова у місті Рівному

В обгунтування позову вказала, що після смерті її матері ОСОБА_8, яка померла 1 січня 2009 року, відкрилася спадщина у вигляді її частки в спільному майні подружжя її матері та батька в житловому будинку № 4 в місті Рівному по вул. Іванова. Вказує, що спадкоємцями цієї спадщини за законом були вона, її батько ОСОБА_9 та відповідачі (її рідні брати та сестри). Ніхто із спадкоємців із заявою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини не звертався. Вказує, що вона та батько, як особи, які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважались такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом строку , встановленого ст. 1270 ЦК не заявили про відмову від неї. Таким чином вона успадкувала половину частки матері в спільному майні подружжя у вигляді 1/4 частини будинку № 14 в місті Рівному по вул. Іванова. 25 березня 2016 року помер батько ОСОБА_9. Після смерті батька вона та інші спадкоємці звернулись до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_10 із заявами про прийняття спадщини на спадкове майно, яке успадковуємо в рівних долях після смерті батька. Свідоцтва про право на спадщину за законом нікому з нас нотаріусом ОСОБА_10 наразі не видано. Крім того, 27 жовтня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_11 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку майна, яке належало матері ОСОБА_8 на час її смерті, і яке вона прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вказує, що нотаріус ОСОБА_11 своєю постановою від 16 листопада 2016 року відмовила її у видачі свідоцтва про право на спадщину законом на 1/2 частку із належної ОСОБА_8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що частка матері у спільному з батьком майні подружжя не була виділена. Право матері на 1/2 житлового будинку № 14 (з господарськими будівлями та спорудами) в місті Рівному по вул. Іванова у м. Рівному випливає з наступного: Вказує, що її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували в шлюбі з 13 січня 1955 року. Будинок № 14 (з господарськими будівлями та спорудами) в місті Рівному по вул. Іванова був збудований ними під час шлюбу в 1961 році. За таких обставин її право на отримання спадщини за законом порушено, а тому повинно бути поновлено, і з цих підстав вона звертається до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4. в судовому засідання вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засідання вказала, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_6Є в судовому засідання вказала, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засідання вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8, яка померла 1 січня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 070202, видане 2 січня 2009 року, актовий запис № 4.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина у вигляді її частки в спільному майні подружжя, а саме в житловому будинку № 4 (з господарськими будівлями) в місті Рівному по вул. Іванова.

25 березня 2016 року помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ГЮ № 188393, актовий запис № 566.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_11 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку майна, яке належало матері ОСОБА_8 на час її смерті, і яке вона прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Нотаріус ОСОБА_11 своєю постановою від 16 листопада 2016 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину законом на 1/2 частку із належної ОСОБА_8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що частка матері у спільному з батьком майні подружжя не була виділена. Нотаріус вважає, що згідно пп.4.18 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вона не може видати свідоцтво за відсутності документа про частку матері в спільному майні, а тому розяснила, що ОСОБА_1 має вирішити питання про належну її спадщину після смерті матері в судовому порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. А згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували в шлюбі з 13 січня 1955 року, що підтверджується випискою з актового запису про шлюб № 2 від 13 січня 1955 року.

Будинок № 14 (з господарськими будівлями та спорудами) в місті Рівному по вул. Іванова був збудований ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час шлюбу в 1961 році. Свідоцтво про право власності на домобудівлю було видане на імя ОСОБА_9 6 липня 1961 року Рівненським міським відділом комунального господарства.

На підставі ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України та ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

За ч.2 ст. 370 ЦК частки у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Між батьком та матірю такої домовленості не було, як не було і рішення суду про зміну рівності їх часток в спільній сумісній власності подружжя.

В розясненнях, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» наголошується на тому, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку частки співвласників є рівними. Розяснено також, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

За таких обставин, та враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 01 січня 2009 року, на ? частку житлового будинку №14, з господарськими будівлями та спорудами, по вул. Іванова у місті Рівному

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: 33004, м.Рівне, вул. Іванова, буд.14, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4, місце проживання: 33000, АДРЕСА_1..

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: 13500, смт Попільня, вул. Молодіжна, буд.7, Попілянянського району, Житомирської області.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: 35544, с.Михайлівка, вул. Шевченка,буд.30, Радивилівського району, Рівненської області.

Відповідач ОСОБА_7, місце проживання 33004, м.Рівне, вул. Іванова, буд.14.

Повний текст рішення виготоволено 09 листопада 2018 року

Суддя: С.П. Харечко