Справа № 139/278/18
Провадження № 2/139/123/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач є батьком позивача, яка 04 червня 2017 року досягла повноліття. Однак, ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання у Національному педагогічному університеті імені ОСОБА_4, заявляє, що має потребу в матеріальному утриманні батька, а тому 20 березня 2018 року заявила до суду вимогу про стягнення з нього аліментів на період її навчання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму.

1. Позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання у Національному педагогічному університеті імені ОСОБА_4 за кошти фізичних або юридичних осіб. Оплата гуртожитку, проїзду з дому до місця навчання та харчування потребують значних матеріальних витрат, які не здатна забезпечити лише мати. Батько самоусунувся від виконання обовязку по утриманню. Вважає, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, а тому здатен надавати їй на період навчання утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму.

У ході судового розгляду представник позивача уточнила позовну вимогу і просила стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_3 800 гривень щомісячно на період її навчання (а.с. 34).

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав відзив на позов (а.с. 19-20). Зокрема, заявляє, що позовні вимоги є безпідставними та такими, оскільки він на даний час впродовж тривалого періоду ніде не працює та доходу, окрім підсобного господарства не має, крім того на його утриманні перебувають малолітні діти від другого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, 15 березня 2014 року, а також малолітня дочка дружини від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні відповідач також повідомив, що він має невиліковну хворобу, про яку відомо позивачу, але про яку він не має бажання надавати інформацію.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заяв та клопотань сторони не заявляли.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 12).

19 квітня 2018 року проведено підготовче засідання, за результатами якого закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті, позивачу надано строк до початку розгляду справи по суті для подання відповіді на відзив, а відповідачу - строк до початку судового засідання по розгляду справи по суті - для подання заперечень (а.с. 31).

4. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено на підставі свідоцтва про народження (а.с. 4) і визнається сторонами, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, яка 04 червня 2017 року досягла повноліття (а.с. 3). Повнолітня позивач ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в Національному педагогічному університеті імені ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 741/18 від 20 лютого 2018 року (а.с. 5), та навчається за кошти фізичних та юридичних осіб. ОСОБА_8 зареєстрована та проживає в м. Київ (а.с. 3, зворот).

З досягненням позивачем повноліття, відповідач в її утриманні участі не приймає, що не заперечується відповідачем і доводиться довідкою Мурованокуриловецького районного відділу державної виконавчої служби № 74 від 05 лютого 2018 року (а.с. 7).

Позивач стверджує, що у звязку із навчанням потребує батьківської матеріальної підтримки. В той же час позивач чи її представник за довіреністю (а.с. 28) не надали суду доказів і не озвучили про розмір витрат, наприклад, на оплату гуртожитку на харчування, на переїзд із дому до навчального закладу і т.п.

Відповідач стверджує, що не в змозі сплачувати аліменти на період навчання повнолітньої доньки, оскільки він ніде не працює, на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей та дружина, яка на даний час також не працює. Ці обставини відповідач довів свідоцтвами про народження дітей, свідоцтвом про шлюб, та довідками Мурованокуриловецького РЦЗ та виконавчого комітету Плосківської сільської ради (а.с. 21-26).

5. Оцінка аргументів сторін.

Суд критично відноситься до такого доказу, як довідка Копайгородської селищної ради Барського району № 275 від 08.02.2018 (а.с. 6), яким позивач доводить, що вона перебуває на утриманні матері. По-перше, адреса реєстрації місця проживання позивача та її матері не є однією й тією ж самою (позивач зареєстрована та проживає в гуртожитку в м. Києві (зворот а.с. 3)), а тому суд сумнівається у достовірності відомостей селищної ради за місцем проживання матері позивача про джерела доходів та утримання самої позивача. По-друге, позивач і її представник не надали суду доказів матеріального забезпечення матері позивача, а від так, у суду відсутні належні докази для ствердження обставини, що мати позивача має змогу і надає їй матеріальне утримання.

Твердження позивача, що вона навчається за кошти фізичних та юридичних осіб, не є доказом того, що ця обставина ставить її у важке матеріальне становище. Так, у суду відсутні докази того, що позивач чи її мати несуть витрати по оплаті навчання ОСОБА_3

Щодо аргументів відповідача про свою неспроможність матеріально забезпечувати повнолітню дочку, суд враховує наступне:

Як вбачається із довідки Мурованокуриловецького РЦЗ (а.с. 25), дружина позивача, на даний час безробітна, а сам відповідач ніде не працює. Зі слів відповідача, не спростованих стороною позивача, він має невиліковну хворобу, що потребує постійного лікування та заважає працевлаштуватися. За таких обставин єдиним джерелом доходу відповідача, знову ж таки з його слів, є підсобне господарство.

З врахуванням такої обставини, суд йме віру, що матеріальний стан відповідача є вкрай незадовільний, оскільки, крім відсутності постійного місця роботи та доходів від офіційного працевлаштування, він має обовязок утримувати у утримує (а.с. 26) принаймні двох своїх малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, 15 березня 2014 року (а.с. 21, 22).

6. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Крім того, суд враховує принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений у ст. 13 ЦПК України про розгляд справи судом на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а також процесуальний обовязок сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачений ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

7. Висновки суду.

Суд враховує, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків, зокрема, що відповідно до закону (ч. 1 ст. 199 СК України) брати участь у наданні матеріальної допомоги зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Встановивши, що позивач досягла повноліття, продовжує навчання, не отримує стипендію, суду не надано належних і допустимих доказів потреби позивача у матеріальному утриманні батька, а також перебування позивача на повному матеріальному забезпеченні матері.

Натомість єдиний беззаперечно доведений аргумент відповідача про те, що він не має доходу у вигляді заробітної плати, але має на утриманні двох малолітніх дітей, доводить обставину, що він не спроможний надавати матеріальне утриманні повнолітній дочці.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про стягнення утримання на повнолітню дитину, заявлена ОСОБА_3 до свого батька ОСОБА_2, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 199 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81,259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 відмовити в позові до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ______________