2/465/1400/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.11.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму понесених витрат -7754,03 грн. Основного боргу та судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, 07 листопада 2013 року у м. Львові на перехресті вул. Городоцька-Кульпарківська, з вини ОСОБА_1 який керував автомобілем НОМЕР_1, відбулося ДТП.

В результаті вищевказаного ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у ДТП, що мало місце 07 листопада 2013 року.

Відповідно до висновку експертного автотоварозначвого дослідження №296 від 06 грудня 2013 року складеного ТзОВ Фірма «Експертиза». Вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_3 становить 7754,03 грн.

Шкода, завдана винуватцем в результаті ДТП потерпілому не була відшкодована. Крім того, на момент його вчинення, у відповідача не було чинного полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпілий, з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою.

У звязку із настанням події, передбаченої п.п.а п.41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 7754,03 грн.

16.04.2014 року МТСБУ звернулося до відповідача із листом про компенсацію у добровільному порядку, однак ОСОБА_1 в добровільному порядку не компенсував витрати.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

03 листопада 2017 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки вина відповідача підтверджується Постановою Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2014 р, отже, на момент подання позовної заяви до Франківського районного суду м. Львова сплив строк позовної давності.

В судове засідання позивачка не зявилася, однак подала на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання вкотре не з'явилася, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у ДТП, що мало місце 07 листопада 2013 року.

Відповідно до висновку експертного автотоварозначвого дослідження №296 від 06 грудня 2013 року складеного ТзОВ Фірма «Експертиза». Вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_3 становить 7754,03 грн.

У звязку із настанням події, передбаченої п.п.а п.41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 7754,03 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю майну третьої особи».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними порушеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».

Відповідно до п.п. "а" п.41. ст.41 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом , власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

16.04.2014 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв"язку з проведенням регламентної виплати потерпілому у розмірі 7754,03 грн. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком або уповноваженою ним особою.

Як вбачається з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до п.36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна плата) здійснюється безпосердньо потерпілому ( іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи, на той факт, що позивач, звернулася до суду 05 квітня 2017 року, однак регресне право у позивача настало з моменту виплати потерпілому коштів, а саме з 17 червня 2014 року, тому строк загальної позовної давності не пропущено.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст 12,13,81,141,223,247,263,265,280,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7754,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ванівський Ю.М.