Провадження №22-ц/812/213/18
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

за участі представника позивача - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

розглянувши клопотання ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення судової товарознавчої експертизи при перегляді заочного рішення, яке постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Тихонової Наталі Станіславівни у приміщенні цього суду 22 серпня 2018 року о 10 годині 30 хвилин, повний текст якого складений 23 серпня 2018 року,за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2017 р. ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником транспортного засобу, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 12 січня 2017 р. о 12:30 год. на неврегульованому перехресті вул. Чкалова та вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки HYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1, та за участю - ОСОБА_5, який керував транспортним засобом марки HYUNDAI I 20, державний номер НОМЕР_2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано майнової шкоди у вигляді втрати величини відновлювального ремонту в розмірі 86 470 грн. Також позивач вважала, що відповідач має відшкодувати їй вартість робіт оцінювача, який здійснював оцінку майна в розмірі 2 000 грн. До того ж позивач зазначала, що вона зазнала моральної шкоди через хвилювання за сина, який став учасником дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження майна, яку вона оцінює в розмірі в 10000 грн.

Посилаючись на вказане, а також що відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу завдану шкоду, позивач просила суд стягнути зазначену матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати в розмірі 1524 грн. 70 коп.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не надавав.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2018 р. позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 86 470 грн., моральну шкоди - 3000 грн. та судові витрати у розмірі 3524 грн.70 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що 12 січня 2017 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки HYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_3, та за участю сина позивача - ОСОБА_5, який керував транспортним засобом марки HYUNDAI I20, державний номер НОМЕР_2, власником якого є позивач, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн.00 коп.

Суд вважав доведеним факт спричинення позивачу відповідачем матеріальної шкоди у розмірі дійсної вартості витрат - 86 470 грн., через що заявлені вимоги в цієї частині підлягають задоволенню в силу положень ст. 1166 ЦК України.

Також суд частково задовольнив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки прийшов до висновку, що внаслідок ДТП позивач була позбавлена певних зручностей у житті, вимушена була вчиняти дії та нести витрати з приводу події, що потягло зміну у життєвих зв'язках та укладі, беручи до уваги тривалість бездіяльності відповідача, суд вважає, що позивач понесла моральну шкоду, компенсація якої підлягає стягненню у відповідності до ст. 1167 ЦК України, проте частково, у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно досліджено обставини справи, що мають істотне значення для справи, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А/9017054 від 26 квітня 2017 р. його цивільна відповідальність була застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз». Строк дії полісу визначено до 25 квітня 2017 р., страхова сума визначена в розмірі 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, а тому саме страхова компанія зобов'язана сплатити позивачеві страхове відшкодування в розмірі 86 470 грн., але судом страхова компанія до участі у справі не залучалась, у зв'язку з чим, на думку відповідача, суд помилково поклав обов'язок з відшкодування шкоди на нього. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивач не надав суду доказів, що з моменту, коли відбулася ДТП її охопили відчуття роздратованості, обурення, гніву, що спричинило психологічний дискомфорт, значне порушення душевної рівноваги, а позивача не мала можливості тривалий час експлуатувати транспортний засіб, який є джерелом доходів.

Позивач ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечувала проти її задоволення.

Відзив мотивовано тим, що на час звернення з позовом була викладена правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 (постанова від 20 січня 2016 р.), згідно із якою саме потерпілий може обирати спосіб захисту своїх прав, зокрема, стягнення відшкодування заподіяної шкоди безпосередньо із заподіювача. Відповідач відзив на позов та докази, в тому числі поліс страхування своєї відповідальності як власника транспортного засобу на підтвердження заперечень проти позову не надавав, тоді як вона із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась через викладену раніше правову позицію Верховного Суду України, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Крім того, позивач звертає увагу на те, що відносно ПрАТ «Європейський страховий союз» відкрито біля 160 виконавчих провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представником заявлено клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи з метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки HYUNDAI I20, державний номер НОМЕР_2 після ДТП.

Клопотання мотивовано тим, що визначена на підставі взятого до уваги судом звіту № 013/01-17 від 07 лютого 2017 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику HYUNDAI I20, державний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 січня 2017 р., в розмірі 87 948 грн. 13 коп. не відповідає реальним збиткам, крім того, під час виготовлення висновку оцінювачем невірно визначено фізичний знос пошкодженого автомобілю, а відповідач позбавлений можливості самостійно замовити проведення експертизи через те, що пошкоджений автомобіль перебуває у позивача.

Заслухавши, думку представника позивача, який заперечував проти задоволення клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню із таких підстав.

В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 83 ЦПК України визначений наступний порядок подання доказів.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач був обізнаний про розгляд даної справи, отримав копію позовної заяви, викликався до суду та був присутній у підготовчому судовому засіданні (а.с. 62, 63, 68, 74, 87), але відзиву на позов та клопотання про призначення експертизи не надавав, проти наданих позивачем доказів розміру завданої майнової шкоди не заперечував.

Не було подано вказаного клопотання та заперечень визначеного судом розміру майнової шкоди і в заяві ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення (а.с. 101-104).

Вимоги до апеляційної скарги викладені у ст. 356 ЦПК України, згідно із пунктами 5, 7 ч. 2 якої передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); клопотання особи, яка подала скаргу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Всупереч таким вимогам закону апеляційна скарга відповідача не містить аргументів щодо неповного чи неправильного з'ясування судом обставин щодо розміру майнової шкоди, завданої позивачу, неправильності висновків суду в цій частині та клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Враховуючи викладені вимоги закону колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 та його представником не дотримано визначений процесуальним законом порядок заявлення клопотання про призначення експертизи, не надано доказів наявності поважних причин, які унеможливили подання такого клопотання в суді першої інстанції та при зверненні з апеляційною скаргою, а також беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо розміру визначеної судом шкоди, яка завдана майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як в суді першої інстанції, так і відсутність таких доводів в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про призначення товарознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 368 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення судової товарознавчої експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст ухвали складений 12 грудня 2018 року