У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: представника відповідача-1 - Полумиска В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом»янського району реєстраційної служби ГУ юстиції м.Києва, відділ державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ ГУ юстиції у м.Києві про стягнення коштів та зобов'язати вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

10.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на захист прав споживачів, просить: 1) стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за ПАТ «Міський комерційний банк» грошові кошти, які були передбачені у 2-х виконавчих листах Подільського районного суду м.Києва № 758/2211/15-ц від 22.06.2015 р., зменшивши їх на суму стягнень до суми 5 565,89 грн.; 2) заборонити державним реєстраторам Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом»янського району реєстраційної служби ГУ юстиції м.Києва вносити до ЄДРПОУ запис про проведення припинення державної реєстрації ПАТ «Міський комерційний банк» в результаті його ліквідації без надання реєстратору уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку платіжного документу на підтвердження виконання Фондом у 2-х виконавчих листів Подільського районного суду м.Києва № 758/2211/15-ц від 22.06.2015 р., зменшених по стягненню загальної суми коштів до суми 5 565,89 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 15.03.2016 р. (суддя Сербіна Н.Г.).

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 07.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіоновій Н.М.

В судове засідання позивач повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав необхідним залишити вищевказаний позов без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з*явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники процесу, будучи повідомленими відповідно до вимог закону про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явились, про причини нявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду за таких підстав.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.).

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача.

Зокрема частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе лише за відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі, і його нез'явлення перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач викликався в судові засідання на 03.05.2018 р., 25.09.2018 р. та 08.11.2018 р., але в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, з серпня 2017 р. не з'являвся до суду.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивач повторно не з'явився в судове засідання та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, то суд вважає необхідним залишити вищевказаний позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом»янського району реєстраційної служби ГУ юстиції м.Києва, Відділ державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ ГУ юстиції у м.Києві про стягнення коштів - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова