Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №316/823/17

Провадження №22-ц/778/1024/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області у складі судді Вільямовської Н.О. від 30 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2017 року ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_5, звернулася до суду із вказаними позовними вимогами, в обґрунтування яких зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є її батьками. Шлюб між батьками позивача було розірвано, після чого ОСОБА_3 залишилася мешкати разом з батьком до досягнення повноліття. Відповідачка ОСОБА_3 сплачувала на її утримання аліменти щомісячно до досягнення повноліття.

Після отримання середньої освіти ОСОБА_3 вступила до навчального закладу «Запорізька державна інженерна академія в особі гідротехнічного коледжу ЗДІА». На сьогоднішній час позивачка є студенткою першого курсу денної форми навчання та навчається за свої кошти, між тим їй необхідно нести витрати, пов'язані з навчанням, які є невід'ємною частиною життя позивача у час навчання в вищому учбовому закладі та проживання у гуртожитку: харчування, витрати для забезпечення самого навчального процесу (придбання зошитів, ручок, файлів, паперу та інших речей), речей особистої гігієни, одягу зимового, літнього.

У зв'язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги не тільки від матері, а й від свого батька. Відповідачі, які є батьками позивача, працюють на ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС, мають стабільні дохід, тобто мають можливість надавати матеріальну допомогу.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд: стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання, щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи з дати подання позовної заяви до суду та до досягнення двадцяти трьох років тобто до 05.06.2022 року; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 3 200 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до закінчення позивачкою навчання до 30.06.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/5 частини усіх видів доходу відповідачки щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до закінчення позивачкою навчання до 30.06.2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. по 320 грн. з кожного.

11 грудня 2017 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій посилаючись на неповне зясування судом фактичних обставин, що мають значення для справи, не дослідження і не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просить рішення суду змінити в частині відповідача ОСОБА_2, виклавши в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/10 частини усіх видів доходів відповідача у місяці, в які відбувається навчальний процес, починаючи з 01.09.2017 року до закінчення позивачкою навчання 30.06.2019 року». В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували її витрати на проживання, судом не зясовано розмір доходів позивачки та чи дійсно їй не вистачає доходів для продовження навчання. Крім того, не погоджується із стягненням аліментів починаючи з дати подання позову 13.06.2017 року, оскільки на цей час позивачка перебувала на канікулах.

14 грудня 2017 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що судом стягнуто 1/8 частину доходу батька, а матері 1/5 частину без врахування чинників заробітної плати у сукупності по батькам. Також, судом першої інстанції не надана правова оцінка витратам на правову допомогу, які понесла позивачка.

19 грудня 2017 року справа надійшла на розгляд до Апеляційного суду Запорізької області.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2017 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року справу з апеляційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 призначено до розгляду на 20 лютого 2018 року.

20 лютого 2018 року у звязку з перебуванням судді-доповідача у відрядженні справа була відкладена на 06 березня 2018 року.

06 березня 2018 року у звязку з перебуванням судді члена колегії Дашковської А.В на лікарняному справа була відкладена на 17 квітня 2018 року.

19 січня 2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5, обґрунтований тим, що належні докази витрат, зазначених позивачем, надано лише по одній позиції оплата навчання. Вказує, що судом першої інстанції при визначені розміру аліментів враховано наявність у нього інших дітей та дружини, яка знаходиться у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, судом першої інстанції було враховано відсутність у матеріалах справи додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 09.06.2016 року, згідно якого складається гонорар адвоката, та акту виконаних робіт за цим договором з обґрунтуванням вартості правових витрат ( а.с 119).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7, представник позивача та представник відповідача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не зявились, причини неявки не повідомили.

Позивачка та відповідач ОСОБА_2 вирішили представляти свої інтереси в суді апеляційної інстанції самостійно.

Судова колегія, відповідно до ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позовні вимоги доведені позивачем частково та з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов висновку про те, що відповідачі мають можливість надавати матеріальну допомогу дитині на навчання та частково задовольнив позов, стягнувши аліменти на навчання з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини всіх щомісячних доходів відповідача, з відповідача ОСОБА_3 - в розмірі 1/5 частини всіх щомісячних доходів відповідача на користь ОСОБА_3

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії І-ЖС №314818 батьками позивачки ОСОБА_3 є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4).

З 01.09.2016 року ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денного відділення Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії, навчається на контрактній основі із розміром плати за весь період навчання до 30.06.2019 року 18 300 грн. (а.с.5-6).

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно з довідкою про доходи №369 від 18 серпня 2017 року сукупний дохід ОСОБА_2 за період з серпня 2016 року по липень 2017 року становить 238 205 грн. 07 коп. (а.с.50).

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 17.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.52-53).

Згідно із довідкою про доходи №124-23 від 19.08.2017 року сукупний дохід ОСОБА_3 за період з червня 2016 року по червень 2017 року складає 116 057 грн.. Окрім того, на користь ОСОБА_2 за період з 12.02.2014 року по 05.06.2017 року стягувались аліменти у розмірі 1/5 частини заробітної плати на підставі виконавчого листа від 01.04.2014 року на загальну суму 17 409 грн. 65 коп. (а.с.54).

Статтею 212 ЦПК України (у редакції станом на час розгляду справи в суді) установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, наданих учасниками справи, колегія суддів погоджується із визначеним розміром аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 та 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів були враховані: період та вартість навчання, необхідність здійснення позивачкою витрат, повязаних із забезпеченням навчального процесу, а також наявність на утриманні відповідача ОСОБА_2 іншої неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційних скарг не спростованим, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційних скарг на помилковість визначеного судом розміру аліментів, зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неврахування судом при визначені початку стягнення аліментів того, що позовна заява була подана 13.06.2017 року під час перебування позивачки на літніх канікулах, не відповідають положенням ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що аліменти мають бути стягнуті з урахуванням навчального плану, в якому встановлені періоди канікул, є безпідставними, оскільки аліменти стягнуто судом саме на період навчання, тривалість якого може змінюватися та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження.

Разом з тим, під час вирішення питання про стягнення судових витрат, судом першої інстанції належним чином не досліджено питання підтвердження та суми вказаних витрат, тому доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_3 в цій частині є прийнятними.

Приписами ст. 79 ЦПК України, у редакції на час вирішення спору, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно із ст.88 ЦПК України (в редакції закону на час вирішення спору) якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою було заявлено позовні вимоги про стягнення ? частки всіх щомісячних доходів відповідачів, судом задоволено позовні вимоги частково, призначивши до виплати аліменти з ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частки, а з ОСОБА_3 1/5 частки. Таким чином позовні вимоги задоволено до ОСОБА_2 на 50 %, до ОСОБА_3 на 80%.

Враховуючи, що судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у вказаній справі складає 640 грн., позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідачів підлягає сума судового збору пропорційно до задоволених вимог: з ОСОБА_2 160 грн., з ОСОБА_3 256 грн..

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України, в редакції, що діяла на час вирішення спору. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2017 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги, за надання якої клієнт сплачує гонорар адвокату у розмірі та строки згідно цього договору (а.с.7-8).

Згідно акту виконаних робіт №17/08-2017 від 17.08.2017 року визначено наступний перелік наданих виконавцем юридичних послуг: 1. консультація 09.06.2017 р. (60 хв.) 100 грн.; 2. підготовка нормативно-правових документів 11.06.2017 р. (1 год.) 500 грн.; 3. складання позовної заяви (цивільний позов) 11.06.2017 р. (2 год.) 1000 грн.; 4. представництво інтересів в суді першої інстанції 31.07.2017 р. (30 хв.) 800 грн., 17.08.2017 р. (30 хв.) 800 грн.. Всього до сплати 3 200 грн. (а.с.45).

Сплата вказаної суми позивачем підтверджена квитанціями до прибуткового касового ордеру №11/06 від 11.06.2017 року на суму 1600 грн., №31/07 від 31.07.2017 року на суму 800 грн., №17/08 від 17.08.2017 року на суму 800 грн. (а.с.46-47).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, по даній справі було два судових засідання.

Згідно журналу судового засідання від 31.07.2017 року судове засідання продовжувалося 15 хвилин, з 08.38 год. по 08.53 год. (а.с.32-33).

Згідно журналу судового засідання від 17.08.2017 року судове засідання продовжувалося 13 хвилин, з 09.43 год. по 09.56 год. (а.с.40-41).

На час здійснення консультації, підготовки нормативно-правових документів до судового засідання, складання позовної заяви, на час розгляду справи в суді і участі представника позивача в судових засіданнях було встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» в сумі 1 600 грн. Отже, година участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді не може перевищувати 640 грн.

Таким чином, витрати на правову допомогу, а саме, консультація 09.06.2017 р. (60 хв.) - 100 грн., підготовка нормативно-правових документів 11.06.2017 р. (1 год.) 500 грн., складання позовної заяви (цивільний позов) 11.06.2017 р. (2 год.) 1000 грн. - не перевищують встановлений ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу.

Проте, у акті виконаних робіт також зазначено, що адвокат здійснював представництво інтересів в суді першої інстанції 31.07.2017 р. (30 хв.) 800 грн., 17.08.2017 р. (30 хв.) 800 грн. Як зазначалося вище, вказані судові засідання продовжувалися 15 та 13 хвилин відповідно, тому за 28 хвилин участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, що складає 298,67 грн..

Таким чином, загальна сума підтверджених витрат на правову допомогу, розмір яких відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у цій справі складає 1 898 грн. 67 коп..

З урахуванням вимоги пропорційності на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правову допомогу: з ОСОБА_2 у розмірі 474 грн. 67 коп., з ОСОБА_3 у розмірі 759 грн. 47 коп..

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню в частині вирішення судом першої інстанції питання щодо судових витрат із ухваленням в цій частині нового рішення.

Оскільки рішення суду скасовується лише у частині вирішення судом першої інстанції питання судових витрат, суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат не здійснює.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 383 ЦПК України, Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року у цій справі в частині вирішення питання щодо судових витратскасувати та прийняти постанову в цій частині наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 474 грн. 67 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 759 грн. 47 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 160 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 256 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.04.2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_8