Справа № 495/2739/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 листопада 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Заверюха О.В.,

при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_2 як батько не має бажання та не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню сина, не піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує дитину, що підтверджується заборгованістю по сплаті аліментів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримує та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений належним чином. 23.10.2018 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позбавлення батьківських прав по відношенню до дитини не заперечує.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява представника Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області, у якій зазначено, що заперечень щодо задоволення позовних вимог не мають, просили справу розглянути за їх відсутності, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав підтримують.

Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу, який 18.03.2010 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.03.2010 року.

Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.02.2006 року.

Неповнолітня дитина проживає з матірю за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач як батько, неповнолітню дитину не провідує, утриманням та вихованням не займається, станом здоров'я та розвитком дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкувати та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймає, матеріально не забезпечує дитину, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, позивач сама виховує неповнолітню дитину, створює належні життєві умови для розвитку та навчання, повністю матеріально забезпечує.

На підтвердження зазначеного відповідач ОСОБА_2 власноруч підписав заяву про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4, яка зареєстрована державним нотаріусом Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області, за №2244.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями статтей 141, 142 СК України встановлюється рівність прав батьків щодо дитини та дітей щодо батьків. Рівність прав батьків щодо дітей це ознака, яка є однією із основних, що характеризує батьківські права. Навіть такі юридичні факти, як розірвання шлюбу між батьками, їх окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їхніх прав та звільнення їх від виконання обовязків.

Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо.

Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України, ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є основою для позбавлення його судом батьківських прав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу України.

З аналізу норм сімейного законодавства слід зробити висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для самої дитини (ст.166 СК України).

Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не турбується про нього, не виявляє бажання спілкувати та бачитись з дитиною, участі у житті дитини не приймає, відповідач освідчено підписав заяву про позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає, що він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд вважає що відповідач повинний бути позбавлений батьківських прав.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Суд застосовує крайню міру, позбавивши ОСОБА_2 батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси та права неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 180, 181 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 128, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Вознесенської Першої сільської ради Арцизького району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.