КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №754/9584/18

провадження № 22-ц/824/1720/2018

08 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Дуці В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції в м. Севастополі про скасування обмежень у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у складі судді Таран Н.Г.,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, накладене 10 липня 2009 року ухвалою Гагарінського районного суду м. Севастополь у справі №60169/2009.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою Гагарінського районного суду м. Севастополь від 10.07.2009 р. у справі №60169/2009 ОСОБА_2 було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України внаслідок наявності невиконаних зобов'язань за кредитним договором ВАТ &quom;Райффайзенбанк Аваль&qut;;.

У 2016 році Державною прикордонною службою України ОСОБА_2 відмовлено в перетині Державного кордону, про що повідомлено листом 01.02.2016 року №64/В-488.

Позивач позбавлений можливості перевірити наявність боргу по кредиту, оскільки в кредитному договорі він виступав як поручитель, а цільовий кредит на придбання приміщення отримала його бувша дружина, яка в силу різних збігів та цін на нерухомість не змогла виконати умови кредитного договору. Зазначив, що банк реалізував заставне майно, на придбання якого отримувався кредит.

З огляду на відсутність в Україні виконавчих проваджень щодо ОСОБА_2, у відповідача відсутнє право повторного звернення до суду з позовом про стягнення боргу, заходи забезпечення виконавчого провадження повинні бути скасовані шляхом відміни тимчасової заборони у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року та направити справу на новий розгляд.

Посилається на ті підстави, що судом першої інстанції проігноровано ухвалу Апеляційного суду м. Києва, якою визначена можливість слухання справи місцевим судом.

Крім цього, судом не взято до уваги вимоги ст.12 Закону України &q?я ;Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою визначено можливість слухання справ саме місцевими судами.

В порушення ч.2 ст.376 ЦПК України судом неправильно застосовано норми матеріального права, не застосовано закон, який підлягав застосуванню - Закон України &q?ят;Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України&q? т;.

Зазначив, що позивач позбавлений можливості перевірити наявність боргу по кредиту, оскільки у правовідносинах з банком виступав як поручитель, відвідувати АР Крим немає можливості. На материковій частині України відсутня будь-яка виконавча справа щодо позивача, а тому відсутній виконавчий орган, який може звернутися до суду з приводу скасування обмежень. Відновлення виконавчої справи неможливо. Кредитора АТ &quex;Райффайзен Банк Аваль АР Крим&quЗа; не існує, процес погашення боргів здійснюється через банки нерезиденти.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що ухвалою Гагарінського районного суду м. Севастополя від 10 липня 2009 року його тимчасово обмежено в праві виїзду за межі території України.

Як вбачається з наданої позивачем світлокопії копії ухвали вищевказаного суду (справа №6-169/2009), підставою для такого обмеження слугувало те, що 08.04.2009 р. Гагарінським райсудом м. Севастополя видано судові накази №2н-68/09 і №2н-69/09 про стягнення з боржників на користь ВАТ &qu;t;Райффайзен банк Аваль&qunt; заборгованості у розмірі 510 157,13 доларів США і 1730 грн. (а.с.42).

Відповідно до змісту ст.6 Закону України &q?еж;Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України&quxt; громадянинові може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.4 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України знімається у разі винесення виконавцем постанови: про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів і пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону України &qule;Про виконавче провадження&quti; ; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 розділу І вказаної Інструкції, виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Розділом ХV Інструкції визначено порядок відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження, або виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території.

У заяві про відновлення матеріалів виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території, яка подається боржником, зазначаються обставини, які зумовлюють необхідність відновлення виконавчого провадження (намір виконати рішення, припинення заходів примусового виконання рішень у зв'язку з виконанням рішення у повному обсязі, скасуванням рішення, на підставі якого видано виконавчий документ тощо). У разі виконання боржником рішення у повному обсязі до заяви додаються квитанції, платіжні документи, що підтверджують сплату боргу за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (у разі винесення відповідних постанов).

У разі відмови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відновити виконавче провадження та скасувати тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, останній вправі звернутися до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку ст.447 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що питання щодо скасування обмежень у праві виїзду за межі України підлягає вирішенню в іншому порядку, ніж шляхом звернення до суду з позовом до виконавчої служби про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва було визначено лише для забезпечення розгляду позовної заяви ОСОБА_2

З огляду на це, доводи апеляційної скарги про те, що апеляційним судом визначена можливість слухання справи місцевим судом, при цьому вказаним судом проігноровано вимоги ст. 12 Закону України &qu5.;Про забезпечення праві і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України&q?йн; є необґрунтованими.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до положень ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Кирилюк

Судді: І.М. Рейнарт

Т.А. Семенюк