Провадження № 2/344/1406/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м.Івано-Франківськ Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді: Островського Л.Є.

секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач не з'явився, однак його представником подано суду заяву про слухання справи без їх участі, просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутності не надходило а відтак, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у відсутності незявившихся сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на заяви сторін та з огляду на подання позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач являється основним квартиронаймачем квартри №4 в будинку №24 по вул. Слави Стецько в м. Івано-Франківську.

Відповідно до довідки №02-02/3400 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 15.09.2017року виданої КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» дана квартира складається з двох кімнат житловою площею 26,88 м.кв. на другому поверсі, 4поверхового будинку яка належить: власність місцевих ОСОБА_1 . На даній житловій площі зареєстровано 2 осіб-позивач та його син- Хуцинов ОСОБА_4 (а.с.6).

Як вбачається із змісту позовної заяви та даданих до матеріалів письмових доказів відповідач залишив сімю та виїхав за межі області, будь-яких відомостей про його місце перебування немає.

Факт не проживання відповідача у вказаній вище квартирі підтверджується письмови свідченнями свідків, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав.

Відповідно до вимог статі 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За правилами статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводити в судовому порядку.

Враховуючи вище наведене, оскільки відповідач не проживає у квартирі №4, в будинку №24, яка знаходиться по вул. Слави Стецько, що в м. Івано-Франківську понад строки встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст. ст. 29, 383, ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, 273 280-282, 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою №4 у будинку №24 по вул. Слави Стецько в м.Івано-Франківську.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Островський Л.Є.