Справа № 456/5023/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3259/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, Стрийської міської ради, треті особи: орган опіки та піклування Стрийської міської ради, комунальне підприємство «Світанок», про визначення порядку користування приміщеннями в будинку,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.2-4), в якому просила визначити порядок користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3, виділивши їй у користування приміщення під індексом 1 площею 3,5 кв.м. та приміщення під індексом 2 площею 7,6 кв.м., залишивши у користуванні відповідачів приміщення трьох житлових кімнат площами 21,1 кв.м., 14,0 кв.м. та 8,6 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., приміщення ванни з туалетом, окремий туалет та коридори з кладовками, та зобов'язати комунальне підприємство «Світанок» укласти з нею окремий договір найму на вказані вище приміщення цієї квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вказаними вище приміщеннями квартири площею 3,5 кв.м. та площею 7,6 кв.м., які були переобладнані, відповідно, на кухню та житлову кімнату, вона зі своїм чоловіком - рідним братом відповідача ОСОБА_4, користувалась ще з моменту їхнього одруження у 1995 році, однак, після смерті чоловіка, який помер 12.05.2014 року, відповідач стала вимагати звільнення квартири, у зв'язку з чим вона (позивач) звернулась до Стрийського міськрайонного суду Львівської області, який рішенням від 28.11.2014 року визнав за нею право на користування жилим приміщенням вказаної вище квартири. Незважаючи на рішення суду, відповідач чинить перешкоди у користуванні займаними нею приміщеннями квартири, а тому вона просить виділити їх в одноосібне користування з укладенням окремого договору найму на ці приміщення квартири.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.02.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено наступний порядок користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3: ОСОБА_2 виділено в користування приміщення площею 3,5 кв.м. та приміщення площею 7,6 кв.м. квартири, а ОСОБА_4, ОСОБА_9 виділено в користування приміщення трьох житлових кімнат площами 21,1 кв.м., 14,0 кв.м., 8,6 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., приміщення ванни з туалетом, окремий туалет та коридори з кладовками.

В задоволенні вимоги позивача про зобов'язання комунального підприємства «Світанок» укласти з нею окремий договір найму на вказані вище приміщення цієї квартири - відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона є основним наймачем вказаної квартири, яка складається з трьох житлових кімнат, дві з яких є прохідними, що підтверджується технічним паспортом, і якими вона користується разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 та трьома їхніми неповнолітніми синами, а ізольованою житловою кімнатою площею 8,9 кв.м. користується її рідний брат - відповідач ОСОБА_9 Зазначає, що оскаржуваним рішенням суду в користування позивача виділено приміщення кладової площею 3,5 кв.м. та приміщення кухні площею 7,6 кв.м., які є неізольованими та нежитловими приміщеннями спірної квартири, що є порушенням вимог ст.ст.63, 104 ЖК України та порушенням їхніх з дітьми прав на користування житлом, оскільки потрапити у виділені позивачеві приміщення можливо лише через їхні житлові кімнати. Крім того, звертає увагу, що позивач не є членом її сім'ї і спільного господарства з нею вона не веде.

В судове засідання інші учасники справи не з'явились, про час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені (а.с.188, 190-192), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є квартира АДРЕСА_3, яка не приватизована і належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Стрий в особі Стрийської міської ради (а.с.8).

Основним наймачем вказаної вище квартири є відповідач ОСОБА_4

Окрім неї у квартирі зареєстровані як члени сім'ї троє її дітей: ОСОБА_7, 2000 року народження, ОСОБА_6, 2000 року народження, ОСОБА_8, 2007 року народження, рідний брат - відповідач ОСОБА_9 (а.с.8)

Позивач ОСОБА_2 є дружиною рідного брата відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9, і зареєстрована в спірній квартирі з 27.03.2015 року на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.02.2015 року, про визнання за позивачем ОСОБА_2 права на користування жилим приміщенням вказаної квартири (а.с. 10-16).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради народних депутатів №416 від 15.11.1984 року (а.с.96), квартира АДРЕСА_3 була утворена внаслідок об'єднання (приєднання) двох суміжних квартир.

Загальна площа квартири становила 68,0 кв.м., житлова площа - 51,6 кв.м. (а.с.8, 96).

Згідно з технічним паспортом, виготовленим на замовлення КП «Світанок» станом на 18.11.2016 року (а.с.97-99), квартира складається з трьох житлових кімнат житловою площею 44,2 кв.м. (8,9 кв.м., 14,6 кв.м., 20,7 кв.м), одна з яких площею 8,9 кв.м. є ізольованою, двох кухонь площею 8,4 кв.м. та 7,6 кв.м., коридору площею 2,1 кв.м., санвузла площею 2,0 кв.м., двох кладових площею 1,0 кв.м. та 3,6 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м.

З письмових документів, які є в матеріалах справи (а.с.9, 96, 98-99), встановлено, що спірні приміщення квартири, які позивач просить виділити у її одноосібне користування, позначені на поверхових планах будинку та в технічній документації на квартиру, як станом на 1984 рік, так і станом на 2016 рік, як приміщення кухні та кладової (коридору), і відповідних дозвільних документів на їх переобладнання з кухні у житлову кімнату та, відповідно, з кладової на кухню, в матеріалах справи немає.

Той факт, що рішення органу місцевого самоврядування про дозвіл на переобладнання спірних приміщень не приймалось, визнали й сторони у судовому засіданні апеляційного суду.

Таким чином, судом безспірно встановлено, що позивач просить визначити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування приміщення, жодне з яких не є житловим, що суперечить нормі ст.63 ЖК України, відповідно до якої у користування може бути надане ізольоване жиле приміщення квартири.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду представником позивача долучено листа КП «Світанок» від 24.10.2016 року (а.с.196), з якого встановлено, що на момент обстеження спірної квартири, вхід у приміщення квартири є лише загальний, а інший вхід, яким користувалась позивач раніше, замурований з внутрішньої сторони.

Отже, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що в приміщення, які позивач просить виділити в одноосібне користування, можна потрапити лише із загального входу у квартиру і через приміщення, які суд оскаржуваним рішенням виділив у користування відповідачів.

Таким чином, вимоги позивача про визначення порядку користування квартирою шляхом виділення їй спірних приміщень з укладенням окремого договору найму на ці приміщення, є безпідставними, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, які суд повинен був застосувати до спірних правовідносин, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з наведених вище мотивів, що не перешкоджає позивачеві користуватися усіма приміщення спірної квартири, оскільки таке право позивача підтверджене рішенням суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу відповідача задоволено, тому понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивача у зв'язку з безпідставністю пред'явлених до відповідача позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 267 гривень 96 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 23 квітня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.