Номер провадження: 22-ц/785/2934/18
Номер справи місцевого суду: 520/4910/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.04.2018 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24 березня 2010 року про передачу справи на розгляд іншому суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» (далі ПАТ АБ «Південний») про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

24 березня 2010 року до суду надійшло клопотання від представника ПАТ АБ «Південний» про передачу цивільної справи на розгляд іншому суду, а саме Київському районному суду м. Одеси.

Своє клопотання ПАТ КБ "Південний" мотивував тим, що 07.10.2009 року вони звернулися до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3 про стягнення із нього заборгованості за кредитним договором № И 371 від 02.08.2006 року. У додатковій угоді від 01.10.2008 року до зазначеного вище кредитного договору а саме у п. 6.3 визначено, що за згодою сторін місцем виконання даного договору є офіс ПАТ АБ «Південний» розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 6/1. Дана адреса територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Крім того зазначили, що 08.10.2009 року Київським районним судом було відкрито провадження за позовом ПАТ АБ «Південний» та призначена до розгляду на 05.11.2009 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просили їх клопотання задовольнити.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2010 року, зазначену цивільну справу було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу у якій, просить суд скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2010 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Однак зазначена апеляційна скарга ОСОБА_3 не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Як було зазначено вище, апеляційна скарга ОСОБА_3 надійшла до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 24.11.2017 року, та була перенаправлена спочатку до Київського районного суду м. Одеси, а потім до апеляційного суду Одеської області.

Протоколом автоматичного розподілу цивільної справи апеляційного суду Одеської області від 16.03.2018 року зазначена апеляційна скарга була передана на розгляд судді Сегеді С.М.

Отже зазначена апеляційна скарга ОСОБА_3 надійшла до суду із пропуском строку на її подання, а саме більше ніж через сім років після її постановлення, та без сплати судового збору.

У відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 356 цього Кодексу, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

Згідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України, який діяв до 15 грудня 2017 року, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України, який вступив у силу з 15 грудня 2017 року, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_3 знав про існуючу ухвалу суду, із клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення апелянт не звертався, то його апеляційна скарга ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2018 року була залишена без руху, через пропуск строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, як за нормами ЦПК в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, так і за нормами нової редакції ЦПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 354 цього Кодексу, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

17 квітня 2018 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної вище ухвали суду, в якій він посилається на те, що він ймовірно знав про існування оскаржуваної ухвали, але чи постановлена вона була при правильному застосуванні норм права, без ознайомлення з її повним змістом, йому не було відомо до 17.11.2017 року.

Оскільки зазначені в клопотанні ОСОБА_3 причини не можуть бути визнані судом поважними, то його апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для надання апелянтом інших підстав для поновлення строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 357 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24 березня 2010 року про передачу справи на розгляд іншому судузалишити без руху, про що повідомити скаржника.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.ч.1-3 ст. 185 ЦПК України, та розяснити скаржнику, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у десятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, його апеляційна скарга буде вважатися неподаними та повернуті йому.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати заявнику апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2