КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 759/1695/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: П'ятничук І.В.

06 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та просила визнати недійсними договори банківського карткового рахунку, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»: № НОМЕР_1; №НОМЕР_2 та кредитний договір №SAMDNWFC 0; стягнути судовий збір у сумі 1 920, 00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк». Визнано недійсним договір банківського карткового рахунку № НОМЕР_2укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк». Визнати недійсним кредитний договір без дати №SAMDNWFC 0 укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 920 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що між сторонами існували договірні правовідносини, які укладено відповідно до чинного законодавства, а підтвердження протилежного суду не надано.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/328/2018
Представники ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явилися, будучи обізнаними про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що із заявою Банку про видачу кредиту позивач не зверталась, будь-яких усних чи письмових кредитних угод з Банком не укладала, договорів про відкриття поточних рахунків для отримання кредиту не підписувала, кредитних коштів від Банку позивач не отримувала та не укладала з Відповідачем договорів про надання і використання електронних платіжних засобів для керування рахунками, а тому позовні вимоги єобґрунтованими.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав.

Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 грудня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № SAMDNWFD801 вклад «Стандарт» строковий на 3 міс. З початковою сумою вкладу 4 000 доларів США ( а. с. 14).

Довідкою від 03.01.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» надано ОСОБА_1 розрахунок заборгованості по кредиту. Відповідно до даного розрахунку, кредиторська заборгованість перед Банком у позивача виникла з 07.06.2016, а одержувачем цих коштів була ОСОБА_3 В подальшому зазначена особа, неодноразово збільшуючи кредитний ліміт по рахункам у Банку, продовжувала знімати кошти з відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» рахунків ОСОБА_1 (а. с. 11-13). Вказана заборгованість, як вказав Банк, виникла у відповідача у сумі 60 286,53 грн. по договору без дати № SAMDNWFC0 по карткових рахунках №НОМЕР_1, №НОМЕР_2.

Будь-якого повідомлення від Банку про зняття третіми особами коштів з рахунків та виникнення заборгованості позивач не отримувала.

За зверненнями ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» розпочатослужбове розслідування, однак жодних винних осіб в зникненні коштів за депозитним договором та укладання від її імені кредитних договорів не встановлено.

Листом від 02.08.2016 № 20.1.0.0/7-20160726/2807 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача, що за її зверненням розпочато службове розслідування службою безпеки Банку.

За обставинами щодо безпідставного списання Банком коштів з відкритих на ім'я позивача рахунків, ОСОБА_1 звернулася до Святошинського управління поліції Головного Управління Національної поліції України у місті Києві із заявою про перевірку можливої причетності співробітників Банку до виникнення зазначеної заборгованості від 26.12.2016 (а. с. 21).

Прокуратура міста Києва листом від 13.12.2016 № 37-665-16 надала відповідь щодо неналежного розслідування поліцією кримінального провадження № 0007361 в зв'язку з крадіжкою коштів з відкритих на ім'я ОСОБА_1 у Банку рахунків та повідомила, що в провадженні Святошинського управління поліції Головного Управління Національної поліції України у місті Києві перебуває зазначене кримінальне провадження, порушене 20.07.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. (а. с. 23).

ОСОБА_1 надано банку заяву про дозвіл на розкриття банківської таємниці на вимогу правоохоронних органів та суду від 18.10.2016 (а. с. 28).

Відповідно до наданої суду ПАТ «КБ «ПриватБанк» виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається рух коштів по карткам на ім'я позивача та неодноразові перерахування коштів на р/р відкритий на ім'я ОСОБА_3(а.с. 93- 96, 98-115).

28.09.2010 позивач зверталась до відповідача з анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських правил у ПриватБанку з якої вбачається, що позивач бажала оформити депозитний вклад, щодо надання будь-яких кредитних коштів жодного волевиявлення позивача з даної анкети не вбачається (а. с. 122-123).

ОСОБА_1 зазначила, що жодних кредитних договорів в ПАТ «КБ «Приватбанк» нею відкрито не було, у даному Банку мала валютний депозит і зарплатну картку, оскільки працює в дитячому садку вихователем. На всі її вимоги щодо з'ясування питань укладання вищевказаних кредитних договорів та зникнення коштів з валютного рахунку Банк жодної допомоги їй не надав.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернулася із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно зі ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до умов договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до п. 1.2. Постанови Національного Банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»(далі - Правила) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин - надання кредитних карток) - Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту(у тому числі наданої у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо).

Згідно з п. 2.1. Правил банки зобов'язані перед укладанням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, зазначивши, зокрема, орієнтовану сукупну вартість кредиту, з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів, тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умови дострокового повернення кредиту; інші умови, передбачені законодавством.

Згідно з п. 6 Розділу ІІ Постанови Правління Національного Банку України від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», договір про використання електронного платіжного засобу укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати користувачу під підпис.

Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачу примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу (п. 7 Положення).

Пунктом 2.9. Положення визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Згідно з п. 1.9. Інструкцію про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютахзатвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003 № 492 договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис.

Пункт 1.14 даної інструкції вказує на те, що днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі «Відмітки банку».

Згідно з п. 1.17 зазначеної Інструкції у разі відкриття поточного рахунку клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунку. На заяві клієнта мають бути зазначені підписи одного з керівників банку або уповноваженої ним особи, на якого (яку) згідно з внутрішніми положеннями банку покладено обов'язок про відкриття поточних рахунків клієнтів.

За умовами п. 6.4. Інструкції, якщо фізична особа вже має в цьому банку рахунок, цей клієнт ідентифікований та верифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку, то відкриття нового поточного рахунку здійснюється в такому порядку.

Фізична особа має: пред'явити уповноваженому працівнику банку паспорт або інший документ, що посвідчує особу; заповнити заяву про відкриття поточного рахунку та картку із зразками підписів (додаток № 4). Зразки підписів засвідчуються підписом уповноваженої особи працівника банку.

Між фізичною особою і банком укладається договір банківського рахунку.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що Банк перед укладенням з клієнтом кредитного договору та відкриття карткових рахунків повинен надати споживачу повну, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про сукупну вартість споживчого кредиту, надати інформацію про умови кредитування.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що матеріали справи свідчать про те, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» інформації при видачі вищезазначених банківських карток від 20.09.2013 № НОМЕР_3 з терміном дії до 06.2017, від 15.09.2014 № НОМЕР_1 з терміном дії до 03.2018 та від 09.08.2016 № НОМЕР_2 з терміном дії до 05.2019 (а. с. 119) в усній, письмовій чи електронній формі ОСОБА_1 не надав, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних обставин.

В зв'язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь-яких договорів про відкриття вищезгаданих карткових банківських рахунків та використання електронних платіжних засобів для їх обслуговування позивач з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладала.

Крім того, погоджуючись з вищезгаданим висновком суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що згідно зі ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Форма розпорядження на списання грошових коштів міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 № 22.

Відповідно до п. 1.4. вказаної Інструкції списання коштів з рахунку платника оформлюється банком розрахунковим документом - меморіальним ордером.

Списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між банком і клієнтом.

Відповідно до п. 1.7. Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

За умовами п. 1.9. Інструкції доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостачі коштів на цих рахунках.

Всупереч зазначеним нормам правабудь-яких повідомлень від Банку про зняття третіми особами коштів з відкритих на ім'я позивача карткових рахунків позивачу не надходили, відповідач не укладав з позивачем договору про використання зазначених банківських карток.

Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог, визначених у ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Враховуючи вищезгадані обставини та те, що при розгляді справи в суді першої інстанції встановлено, що між сторонами справи вищезгадані договори не укладалися, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання їх недійсними.

За наведених обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в зв'язку чим дана обставина не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Отже, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08.11.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.І.Шахова