ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/379/18 Справа № 175/4960/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, який уточнила в квітні 2017 року, посилаючись на те, що 17 вересня 2016 року о 17 годині 50 хвилин, на паркувальному майданчику ТРЦ «Караван» відповідач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Daewoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, у зв'язку з чим, автомобілю НОМЕР_3, який на праві власності належить їй, завдано механічних пошкоджень.

Згідно постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта ОСОБА_4 №33/17А від 10.03.2017 року по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, вартість матеріального збитку автомобіля НОМЕР_4 з урахуванням втрати товарної вартості становить 32 634, 70 грн. Враховуючи, що ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» їй було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 152, 27 грн., вона просила суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром вартості матеріального збитку автомобіля і страховою виплатою в розмірі 18 482, 43 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що автомобіль позивача не підлягає обчисленню ВТВ, так як строк експлуатації становить більш ніж 7 років. Крім того розміру страхової суми вистачає для повного відшкодування шкоди.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона підтримує рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2016 року о 17 годині 50 хвилин, на паркувальному майданчику ТРЦ «Караван» (смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, №17) відповідач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Daewoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, у зв'язку з чим автомобілю НОМЕР_3 (який на праві власності належить позивачу ОСОБА_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії СХТ №4 74 856) завдано механічних пошкоджень.

Згідно постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року по справі №191/4715/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу і дана постанова набрала законної сили 01 листопада 2016 року.

Публічним акціонерним товариством «Харківська муніципальна страхова компанія», яким застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, позивачу ОСОБА_2 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 14 152, 27 грн, з урахуванням ст.ст.35, 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується листом страхової компанії № 11 від 06.02.2017 року.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта ОСОБА_4 № 33/17А від 10.03.2017 року по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, вартість матеріального збитку автомобіля НОМЕР_4 з урахуванням втрати товарної вартості становить 32 634, 70 грн. Вартість проведення вищевказаного експертного дослідження відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 33, склала 1500,00 грн.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розміру страхової суми вистачає для повного відшкодування матеріальної шкоди та про те, що розмір втрати товарної вартості автомобіля не підлягав нарахуванню, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв'язку з викладеним висновки суду про покладення на відповідача обов'язку щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, є законними та обґрунтованими. Крім того, відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження (п. 8.2). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті (п. 8.6). Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Розрахунок величини ВТВ здійснюється за формулою № 26, одним із складників якої є ринкова вартість. Ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. З урахуванням викладеного, експертне дослідження від 10 березня 2017 року № 33/17А проведено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, кваліфікованим судовим експертом, уповноваженим на проведення товарознавчих експертиз, тому висновок експерта є належним та допустимим доказом завданої позивачу шкоди, клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідачем не заявлялось. Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи в частині вимог про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу скаргу.

Судові витрати, понесені відповідачем в звязку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_5