Справа 524/5086/17
Провадження № 2/524/238/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

І.ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до ОСОБА_4, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ Daewoo Т13110, 2006 р.в., шасі Y6DT550, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний у ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу, укладеного в усний спосіб та Довіреності, яка була видана згідно договору.

ІІ.ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

13.09.2016 між сторонами в усній формі було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Т13110, 2006 р.в., шасі Y6DT550, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується розпискою про отримання коштів. 30.09.2016 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 в порядку передоручення була посвідчена довіреність на керування вказаним транспортним засобом. На даний час позивач позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, оскільки він був вилучений працівниками національної поліції у зв'язку із існуючою заборгованістю попереднього власника ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник позивача вказав, що угода між сторонами була укладена в простій письмовій формі, але у зв'язку із відсутністю фінансів, позивач був позбавлений можливості перереєструвати транспортний засіб на своє ім'я. Зазначив, що на момент накладення арешту на автомобіль він вибув із володіння ОСОБА_6, а тому визнання права власності на автомобіль є належним способом захисту позивача.

ІІІ. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДОВІДАЧА

Відповідач надіслав суду відзив на позов, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Підтвердив, що продав позивачу від імені ОСОБА_6 автомобіль ЗАЗ Daewoo Т13110, 2006 р.в., шасі Y6DT550, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що договір купівлі-продажу автомобіля від 13.09.2016 в повному обсязі відповідає волевиявленню сторін та виконаний сторонами в повному обсязі. Вказаний договір є достатньою та належною правовою підставою набуття у власність майна та отримання коштів.

ІV.ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

24 червня 2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7 була посвідчена довіреність, якою ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_4, ОСОБА_8 представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах Державтоінспекції, органах страхування, комісіях, банківських установах або в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності з усіх без винятку питань, повязаних з експлуатацією, керуванням, наданням в користування та відчуженням транспортного засобу, зняття з реєстраційного обліку в ДАІ ГУ поліції України в Полтавській області, в органах виконавчої служби, експертних установах, в органах прокуратури, в органах юстиції, судових закладах, з розгляду цивільних справ, а також в міжнародних судових установах.

13 вересня 2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було посвідчено довіреність, якою ОСОБА_4, попередивши власника транспортного засобу ОСОБА_6, уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 експлуатувати та розпоряджатись належним ОСОБА_6 транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Т13110, 2006 р.в., шасі Y6DT550, реєстраційний номер НОМЕР_1 з правом діяти в межах повноважень, передбачених довіреністю, що посвідчена 24.06.2016 за р.№1352 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7. Вказана довіреність підписана від імені ОСОБА_6 його представником ОСОБА_4, який діяв в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності.

13 вересня 2016 року ОСОБА_4. склав розписку про те, що він отримав кошти в сумі 2400 у.о. за автомобіль ЗАЗ Daewoo, номер НОМЕР_1 від ОСОБА_1.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 був наданий оригінал договору купівлі-продажу автомобіля від 13.09.2016, укладеного між ОСОБА_6, від імені якого діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_1. За умовами даного договору ОСОБА_6 продав та передав ОСОБА_1 легковий автомобіль ЗАЗ Daewoo Т13110, 2006 р.в., шасі Y6DT550, реєстраційний номер НОМЕР_1.

V.ОСОБА_11

За змістом ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В ст.237, ч.1 ст.239, ст.240, ч. 1 ст.244, ч.1,2 ст.245 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) зазначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов'язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. Правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

В ч.1 ст.209 ЦК України зазначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку є, в тому числі, нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Згідно ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків( ст.76 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України))

Відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

VІ.ОЦІНКА СУДУ

Суд критично відноситься до твердження учасників процесу про укладення 13.09.2016 між сторонами договору купівлі-продажу в письмовій формі, оскільки даний договір, як доказ було долучено відповідачем до свого відзиву лише в травні 2018 року, а позивачем 20.10.2018. Крім того, в своєму позові ОСОБА_1 вказував на те, що договір був укладений між ним та відповідачем саме в усній формі, про що також свідчать і вимоги позивача у первісному позові.

За змістом ст.392 ЦК України суд може визнати за особою право власності у випадку коли таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності.

На думку суду, позивачем не було доведено те, що його право власності на автомобіль оспорюється або не визнається відповідачем ОСОБА_4. Крім того, судом прийнято до уваги те, що в своєму відзиві на позов відповідач підтвердив факт продажу ним транспортного засобу від імені ОСОБА_6 та не заперечував проти задоволення позову.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що підстави, визначені ст.392 ЦК України, для визнання права власності відсутні.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що укладаючи правочин представник діє від імені та в інтересах свого довірителя. Відповідно до вимог закону такий правочин створює права та обовязки для особи інтереси якої представляв її представник. Приймаючи до уваги викладе, суд приходить до висновку про те, що у взаємовідносинах, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, останній діяв лише як представник власника транспортного засобу і його діями не були порушені права та інтереси позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць