Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Леміш О.М

за участі секретаря Химинець О.Я

позивача ОСОБА_1Ф

представника позивача ОСОБА_2М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення позики -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1Ф звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_3В , який мотивував тим, що 10 серпня 2004 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 420,00 доларів США, які остання зобов»язувалася повернути до 01.01.2005 року. Факт укладення договору позики, підтверджується борговою розпискою відповідача від 11.09.2004 року.

Також , 01.10.2004 року між сторонами був укладений договір позики , за яким ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 позику - грошові кошти в сумі 480 дол. США, які зобов»язалась повернути в строк передбачений договором. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки відповідача від 01.10.2004 р. На підтвердження укладення вказаних вище договорів позики та його умов, отримання відповідачем коштів в загальній сумі 900,00 дол. США, остання надала позивачу розписки від 11.09.2004 р. та 1.10.2004 р. про отримання нею грошових коштів, у яких встановлено термін їх повернення 01.01.2005 року.

Свої зобовязання за вказаним договором позики позивачем виконано повністю, натомість ОСОБА_3В свої зобовязання за вказаним договором позики не виконувала . Разом з тим, сума позики повернута не була.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд такий задовільнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями , про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.

Суд, заслухавши позицію учасників процессу, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено , що 10 серпня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Біленою Вікторівноюбуло укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 420,00 доларів США, які остання зобов»язувалася повернути до 01.01.2005 року.

01.10.2004 року між сторонами також був укладений договір позики , за яким ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 позику - грошові кошти в сумі 480 дол. США, які зобов»язалась повернути в строк передбачений договором. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки відповідача від 01.10.2004 р. Таким чином ОСОБА_3В отримала від позивача кошти в загальній сумі 900,00 дол. США.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами.

За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, відповідач свої зобовязання за вищезазначеним договором позики не виконала і суму в розмірі 900 дол. США в обумовлений у договорі строк позивачу не повернула.

На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню суми позики позивач надав суду оригінал розписок відповідача від 11.09.2004 року та 01.10.2004 року .

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконала свої зобовязання за договором позики та повернула грошові кошти.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача є підставними, а тому позов слід задовольнити..

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені державою судові витрати в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1046, 1047 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 900,00 (дев»ятсот) доларів США .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області, при цьому відповідно до п. п. 15.5) п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Головуючий О.М Леміш