Справа № 643/9129/18
Провадження № 2/643/4628/18
06.12.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання Стальмакової В.О.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить суд: усунути позивачу перешкоди у користуванні квартирою № 311 в будинку № 77 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові; визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 311 в будинку № 77 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові внаслідок її відсутності понад десять років без поважної причини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що трьох кімнатна квартира № 311 по пр. Тракторобудівників у будинку № 77 у м. Харкові приватизована родиною позивача відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.07.2005 року. Власниками на праві спільної сумісної власності у квартирі є: позивач, її син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 У квартирі на цей час є зареєстрованими: позивач, син позивача ОСОБА_4, донька позивача ОСОБА_6, онук позивача ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3, яка є сестрою колишнього чоловіка позивача. Відповідач не є членом родини позивача, документів останньої у позивача немає, бо у квартирі вона була зареєстрована формально наприкінці 2005 року для оформлення нею особових документів, у квартиру вона ніколи не вселялась, не мешкала, не сплачувала платежів за комунальні послуги. У квартирі її речей ніколи не було і немає на цей час. Вони з відповідачем не спілкуються, вона має своє особисте життя поза межами зазначеної квартири. Для упорядкування документів по квартирі і належного оформлення житлових субсидій по сплаті комунальних витрат позивачу необхідно надавати довідки про мешканців, відповідач не спілкується з позивачем. Ніяку інформацію позивач надавати не має можливості, несе додаткові витрати по сплаті платежів, що є перешкодою для здійснення права власності позивача на майно. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні члени її родини відповідачу не чинили.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не подала.
Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 5-05-256971 від 26.07.2005 року /а.с. 7/.
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 048470, виданому 18.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, 18.11.2006 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 44. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 /а.с. 10/.
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова /а.с.8/.
З акту про немешкання, складеного мешканцями будинку № 77 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові від 06.08.2018 року, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_3, яка є зареєстрованою за вищевказаною адресою, ніколи в квартирі не мешкала, та останні, як сусіди її ніколи не бачили та речей, які б належали їй в квартирі не має /а.с. 21/.
Як вбачається з повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 11.10.2018 року, інформація щодо перешкоджання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві на користування нею житлом за адресою: АДРЕСА_2, в період часу з 01.01.2016 року до 11.10.2018 року в Московський ВП ГУНП в Х/о не надходила /а.с. 50/.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні показали, що відповідач ОСОБА_3 є сестрою колишнього чоловіка позивачки, не проживає у спірній квартирі, ніколи її не бачили, знають про відповідача зі слів позивача. Родину позивача знають близько 10 років та жодного разу не бачили за цей час відповідача. Місце знаходження відповідача їм невідоме, ніхто не перешкоджав у проживанні та користуванні квартирою.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до абз.2 п.34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Позивач є співвласником майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не є власником майна, тому і використовувати його для проживання законних підстав не має.
Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання осіб такими, що втратили право користування.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачеві, порушує права останнього, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.
Таким чином, враховуючи те, що позивач є співвласником спірної житлового приміщення, відповідач не є членом сім`ї позивача, то суд вважає можливим усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 /АДРЕСА_4/ до ОСОБА_3 /АДРЕСА_4/ про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 13.12.2018 року.
С уддя - ОСОБА_12