УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі судді:

головуючого судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про забезпечення позову. У даній заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363,6 м. кв, що знаходиться по вул. 20 липня, 8А м. Володимир-Волинський, Волинської області, адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165,7 м. кв., що знаходиться по вул. 20 липня, 8А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею, 184,0 м.кв., що знаходиться по вул. 20 липня, 8А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, земельну ділянку для обслуговування обєктів комерційного призначення (торгового комплексу), загальною площею 0,5647 га, кадастровий номер:01:004:2783, що знаходиться по вул. 20 липня, 8А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області та належить заявнику на праві приватної власності.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із змісту заяви вбачається, що підстави та вид забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що зазначені нежитлові приміщення та земельна ділянка належать заявнику на праві власності з 28 вересня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу майна, однак її чоловік ОСОБА_2, вимагає від неї вчинити перереєстрацію вказаного майна, оскільки він є співвласником даного майна, так як це майно було придбане нею у шлюбі з ним та вважається спільною частковою власністю подружжя. Оскільки у заявника та її чоловіка ОСОБА_2 є кілька цивільних справ із ОСОБА_3, ОСОБА_4 про оспорювання права власності на вказані обєкти нерухомості і це ставить під загрозу право власності заявника на такі обєкти нерухомості, а тому вона просить накласти арешт на нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363,6 м. кв, що знаходиться по вул. 20 липня, 8А м. Володимир-Волинський, Волинської області, адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165,7 м. кв., що знаходиться по вул. 20 липня, 8А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею, 184,0 м.кв., що знаходиться по вул. 20 липня, 8А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області, земельну ділянку для обслуговування обєктів комерційного призначення (торгового комплексу), загальною площею 0,5647 га, кадастровий номер:01:004:2783, що знаходиться по вул. 20 липня, 8А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходить з того, що забезпечення позову здійснюється лише у випадку, коли є належні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз»яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, заявник жодним чином не обґрунтував та не довів ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та земельну ділянку може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову не містить обгрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про визнання права приватної особистої власності у разі задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права приватної особистої власності та рішення суду у справі про визнання договірів купівлі-продажу недійсними.

Оскільки відсутні належні підстави вважати, що невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду,тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149, 151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня складання її тексту, шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук