ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2928/18 Справа № 204/4441/18 Суддя у 1-й інстанції - Тітова І.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4", Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року про повернення позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4", Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-10).

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4", Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - повернута позивачу (а.с. 25).

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування ухвали судді, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 28-31).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала судді скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4", Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди .

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху, як така, що не відповідала вимогам, викладеним у ст. 175-177 ЦПК України, а саме:

- у позовні заяві не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- позивачем у позовній заяві не викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, не зазначені (не надані) докази, що підтверджують вказані обставини;

- позивачем не сплачено судовий збір за позовну заяву про відшкодування моральної шкоди та не надано доказів, які б підтверджували звільнення його від сплати судового збору.

У відповідності до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; п.10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

У відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

До матеріалів позовної заяви на підтвердження повноважень представника позивача додано копію довіреності, яка не була завірена належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу від 09 липня 2018 року про повернення позовної заяви, суддя виходив з того, що 05 липня 2018 року представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, однак недоліки, зазначені в ухвалі від 25 червня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, були усунені не в повному обсязі, а саме: позивачем не було надано суду документу про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви або доказів на підтвердження звільнення його від сплати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони є обґрунтованими та відповідають вимогам Закону.

В апеляційній скарзі позивач не погоджується з висновком судді щодо необхідності сплати судового збору, посилаючись на те, що подана ним позовна заява про відшкодування моральної шкоди безпосередньо стосується незаконних дій та бездіяльності державної влади в особі посадових осіб Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань №4", а тому на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання такого позову не справляється. У зв'язку з цим позивач вважає, що суддя безпідставно постановив ухвалу про повернення його позовної заяви у зв'язку з несплатою судового збору.

Проте, з такими доводами апелянта колегія суддів не погоджується, вважає їх необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Поняття та порядок відшкодування такої шкоди передбачений Законом України "Про Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01.12.1994 року № 266/94- ВР, у ст. 1 якого зазначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, позивач просив стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на свою користь 170 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на неналежні умови під час утримання його у слідчому ізоляторі.

Отже, заявлені позивачем вимоги не відносяться до тих, за якими судовий збір не справляється у відповідності до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", а тому суддя постановив обґрунтовано ухвалу про повернення позивачу позовної заяви відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, суттєвими для вирішення питання щодо обґрунтованості оскаржуваної ухвали, не являються, і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування суддею першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали про повернення позовної заяви, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвалу судді про повернення позовної заяви слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року про повернення позовної заяви - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: