Справа № 465/5649/18 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/811/2322/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2018 року заяву задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Плафена-ЛТД" , а саме - нежитлову будівлю за адресою м.Чернівці, провулок Складський, 1 на суму позову - 3597827,13 грн. та заборонено будь-кому вчиняти дії щодо його продажу, відчуження та реалізації .

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати як незаконну. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що ухвалою господарського суду Чернівецької області від 24.04.2017 року, яка залишена в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року замінено сторону виконавчого провадження №43670883 по виконанню рішення Господарського суду Чернівецької області №15/5027/138/2011 щодо стягнення з ТзОВ «Плафена -ЛТД» та ТзОВ «Євробуд ХХІ» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості в розмірі 1172173,52 доларів США, що станом на 01.03.2011 року за курсом НБУ становить 9300892,84 грн., пеню в сумі 689314,24 грн., 25736,00 грн. судових витрат за невиконання кредитного договору від 13 червня 2008 року №0007/08/25KLІ з ПАТ «Банк Форум» на ОСОБА_3 Вказує, що 18.07.2017 року було внесено постанову АСВП №43670883 про опис та арешт майна боржника, яке в подальшому було передано на реалізацію ДП «Сетам» в особі його Чернівецької філії. Зазначає, що сьогодні в ДП «Сетам» перебуває на виконанні виконавче провадження № 43670883 та згадане рішення господарського суду. Крім цього, зазначає, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та заборону вчиняти будь-які дії щодо його продажу, відчуження та реалізації, суд фактично та юридично зупинив стягнення на підставі виконавчого документа та виконання рішення Господарського суду Чернівецької області №15/5027/138/2011, яке набрало законної сили 30.06.2011р.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників),зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи з підстав надання ним правової допомоги у кримінальному провадженні, колегія суддів вважала безпідставним, таким, що не свідчить про поважність причин його неявки у судове засідання та таке було відхилено. Так, по-перше жодних доказів на підтвердження доводів клопотання представником відповідача представлено не було. Крім цього, навіть можлива участь представника у інших процесуальних діях, судових засіданнях, тощо не свідчить про поважність причин його неявки у судове засідання по даній справі, зважаючи на те, що про судове засідання позивач повідомлений заздалегідь, а саме 27.11.2018 року. Зважаючи на вказане, представником жодним чином не обґрунтовано неможливість врегулювати питання його участі у даному судовому засіданні та можливих інших процесуальних діях, судових засіданнях, тощо без неявки у одне з них, а, окрім цього, жодних доводів про причини пріоритетності інших процесуальних дій, судових засідань, тощо по відношенню до даного, а, також, можливість призначення розгляду у інших провадженнях, справах попередньо перед призначенням даного судового засідання, що могло б свідчити про певні підстави пріоритетності, - представником наведено не було. Крім цього, колегія суддів зважає і на факт відсутності у судовому засіданні самого позивача та відсутність будь-яких даних про поважність причин його неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заперечення на заяву про забезпечення позову та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ч.3 ст.43, ст. 149, п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»та задовольняючи заяву про забезпечення позову, - виходив з того, що відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 137970796 від 17 вересня 2018 року нежитлова будівля, що знаходиться за адресою м. Чернівці, провулок Складський, будинок 1 вартістю 4471753,67 грн. на праві приватної власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД. При цьому, вищенаведені заходи забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України та відповідають заявленим позовним вимогам та є співмірними із заявленими вимогами. Враховуючи наявність спору між сторонами, значну суму позову, а також те, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову, суд вважав, що заявлене клопотання слід задоволити .

Колегія суддів, вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення, обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідає.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як допред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

У пункті 2 постанови зазначено, що суди, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови, - згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно змісту п.4 згаданої Постанови, - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з'ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз'яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що у суду першої інстанції підстав для забезпечення позову не було та апеляційну скаргу слід задовольнити.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_4 заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД про стягнення коштів з ТзОВ «Плафена» ЛТД на користь ОСОБА_4 у розмірі 3597827,13 грн. за не виконаним договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики).

Інших вимог позивачем заявлено не було.

Крім цього, позивач подав заяву про забезпечення позову у якій просив вжити заходів забезпечення позову:

шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Плафена-ЛТД" , а саме: нежитлову будівлю за адресою м.Чернівці, провулок Складський, 1;

та заборону вчиняти дії щодо продажу, відчуження та реалізації майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Плафена-ЛТД" .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що він звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД про стягнення коштів в сумі 3597827,13 грн., оскільки, між ним та ТзОВ "Плафена" ЛТД було укладено договір №1 від 29.03.2018 року про надання поворотної фінансової допомоги (позики), згідно якого ОСОБА_4, надав ТзОВ "Плафена" ЛТД поворотну фінансову допомогу на визначених договором умовах. Відповідно до п.3.1 договору: поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця протягом 15 календарних днів, починаючи з дня вимоги. 17 серпня 2018 року на адресу ТзОВ "Плафена" ЛТД позивачем було направлено вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги відповідно до Договору №1 від 29.03.2018 року. Враховуючи те, що зобов'язання по договору не виконані, кошти позивачу не повернуті, для забезпечення реалізації позивачем своїх законних прав, а також, зважаючи, що сума позовних вимог є значною, відповідач може здійснити заходи щодо реалізації свого майна, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти дії.

Так, по-перше, як вбачається із матеріалів справи, наявність реального спору між сторонами слід вважати сумнівним, оскільки протягом відносно короткого періоду часу мало місце ряд подій, які стосуються позову та можуть вказувати на штучний характер спору.

Так, станом на 13.09.2018 року юридичною адресою відповідача була м.Чернівці, пров. Складський, 1 та керівником Товариства - позивач ОСОБА_4 Станом на час подання позову (18.09.2018 року) юридична адреса відповідача зареєстрована у м.Львові, вул. Генерала Чупринки, 9, керівник - ОСОБА_5 Договір, про стягнення за яким заявлено позов укладений між Товариством де на час його укладення позивач був керівником та самим позивачем як фізичною особою. Квитанції до прибуткового касового ордеру, за якими, як стверджує позивач, він вніс відповідну суму коштів відповідачу за спірним договором підписані (візуально) самим же позивачем.

Також, ні позивачем у заяві про забезпечення позову, ані судом відповідно в оскаржуваній ухвалі, жодним чином належно не наведено те, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Доводи про те, що між сторонами наявний спір, сума позову значна, а також те, що відповідач може здійснювати заходи щодо реалізації свого майна, без будь-яких посилань на певні обставини, які могли б свідчити про те, що такі дії відповідачем дійсно можуть бути вчинені з метою утруднення виконання чи унеможливлення виконання рішення суду про задоволення позову слід вважати такими, що не свідчать про підставність заяви.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не взмозі вільно розпоряджатися спірною будівлею, так як така, в порядку виконання інших судових рішень, виставлена на торги в інтересах апелянта, стягувача за таким виконавчим провадженням (ВП №43670883) ОСОБА_3 чого позивачем наведено не було та відповідно судом не перевірено, що мало істотне значення та могло бути перевіреним шляхом з'ясування відповідної актуальної інформації у відповідних державних реєстрах.

Відповідно слід вважати, що вжиті заходи забезпечення напряму стосуються апелянта, який до участі у розгляді справи ні позивачем, ні судом не залучався.

Слід вважати, що заходи забезпечення, які вжиті судом фактично є заходами, які по суті зупиняють виконання судових рішень у інших справах, у виконавчому провадженні (ВП №43670883), про яке йшлося вище, оскільки, зокрема, і заходи, проведення яких заборонено оскаржуваною ухвалою, проводяться саме на виконання рішень судів, які набрали законної сили. Вказане є неприпустимим.

Зважаючи на вказане у суду першої інстанції підстав для задоволення поданої заяви та вжиття заходів забезпечення позову, які вжиті судом - не було, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні такої.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2018 року - скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11.12.2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра