Справа № 310/8566/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09 листопада 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу, реєстровий номер 1866, є власником квартири АДРЕСА_1. Згідно п. 4.2 вказаного договору купівлі-продажу продавці брали на себе зобовязання до 10 липня 2018 року зняти з реєстраційного обліку членів своєї родини, але свого зобовязання не виконали. У квартирі АДРЕСА_2 числяться зареєстрованим відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які зареєстровані в зазначеній квартирі до укладення договору купівлі-продажу від 27 червня 2018 року та відповідно є членом сімї попередніх власників квартири, їх особистих речей та майна в квартирі немає. Реєстрація відповідачів в приміщенні створює перешкоди позивачу, як власнику, у користуванні та розпорядженні власністю, призводить до негативних наслідків та незручностей. Просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі, повідомлені належним чином, в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, заперечень та відзиву проти позову не надали.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.ст. 319, 383, 405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сімї власника, інші особи на підставі договору з власником житла.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені у ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним. Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

З огляду на ч. 1 ст. 156 ЖК України право членів сімї власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власника, з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сімї, за відсутністю між ними договірних відносин, зокрема найму, оренди, тощо, втрачають право користування цим приміщенням.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 27 червня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 1866, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 27 червня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 26824887.

Пунктом 4.2 договору купівлі-продажу від 27 червня 2018 року продавці брали на себе зобовязання до 10 липня 2018 року зняти з реєстраційного обліку членів своєї родини.

Згідно з довідкою про склад сімї від 01 жовтня 2018 року № 550, відповідачі зареєстровані в квартирі, яка належить позивачу.

Як вбачається з акта від 07 листопада 2018 року, складеного сусідами позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 не проживають, їх особистих речей в квартирі не виявлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не є власниками вказаної квартири, проте зареєстровані. Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому приміщенні, які в ній не проживають, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цього нерухомого майна.

Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_3, 71114) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, (АДРЕСА_3, 71114), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, (АДРЕСА_3, 71114) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, (АДРЕСА_3, 71114) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, (АДРЕСА_3, 71114), такими, що втратили право користування квартирою № 173 в жилому будинку № 2 по вул. Степанянца в м. Бердянську Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_6