АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1739/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 39 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року (повний текст рішення складено 28.08.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначали, що 08 червня 2015 року померла їх мати ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №262628.

23 листопада 2011 року приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено заповіт ОСОБА_7, яким остання все своє майно в рівних долях заповіла своїм донькам: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Позивачі вказують, що вони та їх рідна сестра відповідач у справі ОСОБА_3 вчасно звернулись до Шполянської держнотконтори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7

Після смерті матері лишилось наступне спадкове майно: 1) ? частина будинковолодіння №114 по вул.. Шевченка в м. Шпола Черкаської області; 2) ? частина земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114 із призначенням для ведення особистого селянського господарства; 3) земельна ділянка площею 0,0849 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114 із призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; 4) земельна ділянка площею 2,33 га, яка розташована в межах Шполянської міської ради із призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При зверненні позивачів до Шполянської державної нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, нотаріусом було відмовлено у їх видачі з тих підстав, що у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Вказують, що надати вказані оригінали правовстановлюючих документів нотаріусу позивачі не можуть, оскільки документи знаходяться у відповідача ОСОБА_3, яка відмовляється їх надати, вказуючи на те, що вони повинні заплатити їй по 40 000 грн.

На підставі викладеного та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20.03.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 за кожною по: 1) 1/6 частині будинковолодіння з прилеглими до нього будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: Черкаська область м. Шпола, вул. Шевченка, 114 та складається із: житлового будинку з прибудовами під літерами «А-1, а, а1, а2» (загальною площею 135,1 кв.м. та житловою площею 63,7 кв.м.), сараю літньої кухні під літерою «Б», прибудови під літерою «б», літньої кухні під літерою «В», убиральні під літерою «Г», сараю - літньої кухні під літерою «Д», двох погрібів - під літерами «Ж» та «К», колодязя під №2, огорожі під №3-4; 2) 1/6 частині земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114 із призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:2383, державний акт серії ЯЕ №614171); 3) 1/6 частині земельної ділянки площею 0,0849 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114 із призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер :01:002:0351, державний акт серії ЯК №244699); 4) 1/3 частині земельної ділянки площею 2,33 га, яка розташована в межах Шполянської міської ради із призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :04:002:0026, державний акт серії ЯА №469286).

26 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно, посилаючись на те, що відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2016 року у справі №710/2479/15-ц, яке набрало законної сили, хоча і оскаржено в касаційному порядку встановлені наступні факти:

- передача коштів ОСОБА_3 ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 02.12.2011 року в сумі 125 964 грн в рахунок повного розрахунку за купівлю-продаж частини будівлі та трьох земельних ділянок, що підтверджено розпискою;

- після передачі коштів рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18.05.2012 року визнано договір купівлі-продажу дійсним та таким, що відбувся. Визнано за ОСОБА_3 право власності на зазначене в договорі майно.

- рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29.09.2015 року скасовано зазначене вище рішення про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на вказану частину нерухомого майна. Проте це не спростувало факту передачі коштів ОСОБА_3 ОСОБА_7

- на виконання статті 1281 ЦК України ОСОБА_3 заявлено претензію до спадкоємців померлої шляхом подачі про це заяву до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

- встановлено факт існування боргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 як кредитором спадкодавця в сумі 41 988 грн за кожним із спадкоємців.

Вказує, що із моменту набрання чинності рішення суду апеляційної інстанції, яким визнано існування боргових зобовязань перед ОСОБА_3 і по сьогоднішній день вимоги кредитора спадкоємцями в порядку передбаченому законодавством чи будь-яким іншим способом задоволено не було.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просила суд накласти стягнення на спадкове майно, яке лишилось після смерті ОСОБА_7, та відповідно до законодаства України становить частку у спадковому майні ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а саме: 2/8 будинковолодіння №114 по вул. Шевченка в м. Шпола Черкаської області; 2/6 частини земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована по вул. Шевченка, 114 в м. Шпола Черкаської області; 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0849 га, яка розташована по вул. Шевченка, 114 в м. Шпола Черкаської області шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, для задоволення вимог ОСОБА_3 в розмірі 83 976 грн.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року первісний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої 08.06.2015 року, право власності на:

- 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Черкаська область м. Шпола вул.. Шевченка, 114, та складається із: житлового будинку з прибудовами під літерами «А-1, а, а1, а2», сараю літньої кухні під літерою «Б», прибудови під літерою «б», літньої кухні під літерою «В», убиральні під літерою «Г», сараю-літньої кухні під літерою «Д», двох погрібів під літерами «Ж» та «К», колодязя під №2, огорожі під №3-4,

- 1/6 частину земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114 із призначенням: «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер :01:001:2383 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №614171 від 15.10.2007 року),

- 1/6 частину земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114, із призначенням: «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:002:0351, (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК №244699 від 01.11.2011 року);

- 1/3 частину земельної ділянки площею 2,33 га, яка розташована в межах Шполянської міської ради із призначенням: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:002:0026, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 469286 від 20.07.2005 року.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої 08.06.2015 року право власності на:

- 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Черкаська область м. Шпола вул.. Шевченка, 114, та складається із: житлового будинку з прибудовами під літерами «А-1, а, а1, а2», сараю літньої кухні під літерою «Б», прибудови під літерою «б», літньої кухні під літерою «В», убиральні під літерою «Г», сараю-літньої кухні під літерою «Д», двох погрібів під літерами «Ж» та «К», колодязя під №2, огорожі під №3-4,

- 1/6 частину земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114 із призначенням: «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер :01:001:2383 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №614171 від 15.10.2007 року),

- 1/6 частину земельної ділянки площею 0,3746 га, яка розташована в м. Шпола по вул. Шевченка, 114, із призначенням: «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:002:0351, (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК №244699 від 01.11.2011 року);

- 1/3 частину земельної ділянки площею 2,33 га, яка розташована в межах Шполянської міської ради із призначенням: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:002:0026, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 469286 від 20.07.2005 року.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1101,74 грн з них судовий збір в розмірі 801,74 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 3851,74 грн з них судовий збір в розмірі 801,74 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3050 грн.

В мотивування свого рішення суд першої інстанції вказав на те, що зафіксована в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №95746457 від 29.08.2017 року не береться судом до уваги, оскільки така інформація суперечить постанові Шполянського районного суду Черкаської області від 15.03.2016 року у справі №710/2345/15-а, та не була приведена у відповідність до даного рішення, з незалежних від позивачів обставин.

Твердження відповідача про те, що перешкодою для визнання права власності за відповідачами є наявність у них, як у спадкоємців ОСОБА_7, боргу перед відповідачем, суд оцінив критично, оскільки законодавчо не закріплено, що наявність у спадкодавця несплаченого боргу є перешкодою для визнання за спадкоємцями права власності на спадкове майно та наявність такого боргу жодним чином не підтверджена.

Крім того, твердження відповідача щодо неправильного визначення часток у спадковому майні, які визначені позивачами, спростовуються постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 15.03.2016 року у справі №710/2345/15-а.

Щодо зустрічного позову, то суд, відмовляючи у його задоволенні, вказав на те, що підставою для його подачі є рішення апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2016 року у справі 710/2479/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 41 988 грн боргу ОСОБА_7 Однак постановою Верховного Суду від 06.06.2018 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2016 року скасовано, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13.04.2016 року залишено в силі, яким, зокрема, було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 в обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що у справі відсутні відмови нотаріуса в оформленні позивачам права на спадщину, оскільки листи Шполянської державної нотаріальної контори від 15.07.2016 року про розгляд усних запитів щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, не є постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Вказує, що позивачі мають право претендувати лише на 1/8 частину будинку з прибудовами та надвірними будівлями, замість заявлених 1/6 частини та на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,0849 га, замість заявлених 1/3 частини.

Зазначає, що у спадкодавця ОСОБА_7 перед ОСОБА_3 виник обовязок повернути грошові кошти, які вона одержала за частину домоволодіння. Оскільки цей обовязок за життя ОСОБА_7 не виконаний, то на підставі статей 1216, 1282 ЦК України цей обовязок переходить до спадкоємців у межах вартості нерухомого майна, яке було одержано ними у спадщину.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, статті 16 ЦК України позивач має право самостійно визначати ефективний для себе спосіб захисту свого порушеного права, якщо такий спосіб захисту передбачено законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у передбаченому законом нотаріальному порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 померла 08.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №262628 від 09.06.2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №130.

ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-СР №392924 від 09.07.1993 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР №272050 від 19.05.1995 року, виданим Шполянським районним РАГС Черкаської області.

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ГД №762890 від 13.06.1956 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР №329231 від 04.11.1974 року, виданим Марянівською сільською радою Шполянського району Черкаської області.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №2396 від 15.09.1982 року, ОСОБА_7 належала на праві приватної власності ? частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою вул. Шевченка, 114 м. Шпола, Черкаської області.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №469286 від 20.07.2005 року ОСОБА_7 на підставі розпорядження Шполянської райдержадміністрації №598 від 24.11.2004 року, належить земельна ділянка площею 2,33 га, розташована в межах Шполянської міської ради Черкаської області, із призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №244699 від 01.11.2011 року ОСОБА_7 на підставі рішення сесії Шполянської міської ради Черкаської області №15-16.22/V від 29.05.2007 року належить земельна ділянка площею 0,0849 га, розташована за адресою вул. Шевченка, 114 в м. Шпола, Черкаської області, із призначенням для особистого селянського господарства.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №614171 від 15.10.2007 року, ОСОБА_7 на підставі рішення сесії Шполянської міської ради Черкаської області №15-16.22/V від 29.05.2007 року, належить земельна ділянка площею 0,3746 га, розташована за адресою: вул. Шевченка, 114 м. Шпола, Черкаської області, призначена для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18.07.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1241, ОСОБА_3 продала ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0151 га, розташовану по вул. Шевченка, 114 м. Шпола, Черкаської області, кадастровий номер :01:002:0350, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка, що відчужується, належала продавцеві на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК №244698, виданого Відділом Держкомзему у Шполянському районі та на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18.05.2012 року.

Згідно договору купівлі-продажу приміщення від 18.07.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за №1240, ОСОБА_3 продала ОСОБА_6 кіоск під літ. «З» площею 25 кв.м., що складає ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, та знаходиться по вул. Шевченка, 114 в м. Шпола, Черкаської області. Кіоск належав продавцеві на підставі свідоцтва №2397 про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Шполянської міської ради 15.09.1982 року, та на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18.05.2012 року, справа №2323/3759/2012.

Відповідно до заповіту від 23.11.2011 року, засвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу ОСОБА_8, який зареєстровано в реєстрі за №1595, ОСОБА_7, заповіла все належне їй на праві приватної власності майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, та все що їй буде належати на час смерті, а також належні їй права та обовязки на час смерті в рівних частинах своїм дочкам: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42152696 від 17.11.2015 року, наданим приватним нотаріусом ОСОБА_8, зазначений заповіт є чинним.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29.09.2015 року рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18.05.2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку, скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на ? частину житлового будинку відмовлено.

Постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 15.03.2016 року справа №710/2345/15-а визнано протиправним рішення Державного реєстратора реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 від 26.10.2015 року про відмову у Державній реєстрації прав та їх обтяжень та скасоване це рішення. Зобовязано Державного реєстратора реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Шполянського РУЮ ОСОБА_10 №9295266 від 02.04.2015 року, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності приватна на ? частину житлового будинку з прибудовами та надвірними будівлями (загальною площею 135,1 кв.м., житловою площею 63, 7 кв.м.) №114 по вул. Шевченка в м. Шпола Черкаської області за субєктом ОСОБА_3; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Шполянського РУЮ ОСОБА_10 від 02.04.2015 року №9289794, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, на ? частину земельної ділянки №114 площею 0,0849 га, кадастровий номер :01:002:0351, призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Шевченка в м. Шпола, Черкаської області (індексний номер:20513016), за субєктом ОСОБА_3; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Шполянського РУЮ ОСОБА_10 від 02.04.2015 року №9289602, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, на ? частину земельної ділянки №114 площею 0, 3746 га, кадастровий номер :01:001:2383, призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Шевченка в м. Шпола, Черкаської області, (індексний номер: 20512677), за субєктом ОСОБА_3, скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Шполянського РУЮ ОСОБА_10 від 02.04.2015 року, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності приватна на ? частину земельної ділянки №114, площею 0,0151 га, кадастровий номер 25710100:01:002:0350, призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Шевченка в м. Шпола Черкаської області, за субєктом: ОСОБА_3 Зобовязано Державного реєстратора реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9, привести у відповідність із рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23.09.2015 року відомості щодо державної реєстрації прав власності та поновити попередні записи в реєстрі прав власності у звязку із скасуванням рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18.05.2012 року, а саме:

? частину житлового будинку з прибудовами та надвірними будівлями (загальною площею 135,1 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м.) №114 по вул. Шевченка в м. Шпола Черкаської області;

на ? частину земельної ділянки №114 площею 0,0849 га, кадастровий номер :01:002:0351, призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Шевченка в м. Шпола, Черкаської області;

на ? частину земельної ділянки №114 площею 0,3746 га, кадастровий номер :01:001:2382, призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Шевченка в м. Шпола, Черкаської області;

на ? частину земельної ділянки №114, площею 0,0151 га, кадастровий номер 25710100:01:002:0350, призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Шевченка в м. Шпола Черкаської області, внісши відомості до Реєстру прав на нерухоме майно, що воно належить попередньому власнику ОСОБА_7

Рішення набрало законної сили.

Згідно із рішеннями про скасування №30268293 від 01.07.2016 року, №30270010 від 01.07.2016 року та №30263611 від 01.07.2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Шполянської районної державної адмінстрації ОСОБА_11 скасував записи про право власності та вніс записи про скасування державної реєстрації за номером 9289794 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за номером 9289602 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та за номером 9295266 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що в силу статті 1296 ЦК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважаються такими, що прийняли спадщину, незважаючи на те, що ними не отримано свідоцтва про право на спадщину, а тому вони повинні задовольнити вимоги кредитора, тобто відповідача за первісним позовом.

Перевіривши вказані твердження апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцями в натурі.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 зверталася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, яку мотивувала тим, що факт отримання померлою ОСОБА_7 від неї коштів у розмірі 125 964 грн не спростовано, хоча рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року і було їй відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на ? частини будинку та земельних ділянок.

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №710/2479/15-ц рішення Апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2016 року скасовано; рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року залишено в силі.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В постанові Верховний Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу спадкодавця ОСОБА_7 прямо повязані і випливають із позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спірну частину нерухомого майна. Встановлена судовим рішенням відсутність у ОСОБА_7 майнових зобовязань перед ОСОБА_3 вказує на відсутність в останньої право на предявлення вимоги до відповідачів.

Отже, враховуючи встановлені обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що жодних зобовязань по відношенню до ОСОБА_3 як до кредитора, спадкоємці ОСОБА_4Д, ОСОБА_5 не мають, а тому такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині необґрунтованості частин майна, які підлягають спадкуванню, то суд їх також відхиляє як безпідставні при цьому керується наступним.

ОСОБА_3 вказує, що позивачами за первісним позовом кожною заявлено вимоги на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0849 га із призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, замість 1/6 частини. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що такі твердження є помилковими, так як останніми заявлялися вимоги щодо даної земельної ділянки саме на 1/6 частини кожній, що підтверджується їх заявою про зменшення позовних вимог від 20.03.2018 року.

Щодо розміру часток житлового будинку, які підлягають до спадкування, то колегія суддів вважає, що право власності ОСОБА_7 на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 114 м. Шпола, Черкаської області підтверджується свідоцтвом №2396 від 15 вересня 1982 року та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року, постановою Шполянського районного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року, а тому і спадкуванню між спадкоємцями підлягає ? частини вказаного житлового будинку, тобто кожною із спадкоємців по 1/6 частині.

Разом з тим, звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували на те, що відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 чиняться перешкоди, які полягають у ненадані їм правовстановлюючих документів на майно, яке підлягає спадкуванню, що позбавляє їх можливості отримати свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що 14 серпня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Шполянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 67).

ОСОБА_3, в свою чергу, 16 вересня 2015 року також звернулась до Шполянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т.1 а.с. 68).

Крім того, представник ОСОБА_3 ОСОБА_12 до нотаріальної контори подав заяву-претензію від 06 жовтня 2015 року, в якій вказував на те, що 08.06.2015 року померла ОСОБА_7, яка при житті заборгувала його довірительці значну суму коштів, тому просить не видавати спадщину після смерті ОСОБА_7 на майно спадкодавця, так як має намір звернутися із відповідним позовом до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилалася на те, що судом неправомірно прийнято в якості доказу листи Шполянської державної нотаріальної контори від 15.07.2016 року про розгляд усних запитів щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки дані листи не є постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивачі за первісним позовом не позбавленні можливості реалізувати своє право на спадкування в нотаріальному порядку.

Перевіривши вказані твердження ОСОБА_3, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину врегульовано главою 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідності до пункту 4.15 пункту 4 ОСОБА_7 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат», яка узгоджується з положеннями глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

В матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 15.07.2016 року подані до Шполянської державної нотаріальної контори про видачу на їх імя свідоцтва про право на спадщину та в яких зазначено, що документи, які підтверджують право власності на майно, яке належало померлій, надати в них не має можливості.

Таким чином, твердження ОСОБА_3 в частині того, що позивачами за первісним позовом було надано усні запити до нотаріальної контори спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, а саме поданими заявами.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині того, що нотаріусом не виносилось постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивачі не позбавлені права на реалізацію своїх прав шляхом звернення до нотаріуса, то колегія суддів виходить з наступного.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листів Шполянської державної нотаріальної контори від 15.07.2016 року за №640/02-14 та №641/02-14, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розяснено, що у відповідності до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З огляду на викладене, зазначеним особам було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання успадкування майна та визнання за ними права власності на це майно.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, яка повинна була бути винесена нотаріусом протягом трьох робочих днів у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та Закону України «Про нотаріат».

Судом враховано, що за вказаних обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в іншому (позасудовому) порядку, а тому звернення позивачів до суду є передчасним.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявлено вимогу про стягнення з позивачів за первісним позовом на її користь судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у сумі 3665, 22 грн. та витрати за надання правової допомоги адвокатом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПКЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «ОСОБА_13 проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В матеріалах справи містяться довіреності від 23 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 94) та від 11 січня 2018 року (т. 1 а.с. 110), у відповідності до яких ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_12 та ОСОБА_14, ОСОБА_13 представляти її інтереси, зокрема, в судах усіх інстанцій.

Однак, в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) та понесених витрат ОСОБА_3, а саме квитанцій (платіжних доручень) по оплаті нею таких послуг, що свідчить про недоведеність нею понесених витрат на правничу допомогу, у звязку із чим задоволенню вказані вимоги не підлягають. Крім того, чинними нормами цивільного процесуального законодавства передбачено компенсація витрат на правничу допомогу саме адвоката, а не представника за довіреністю.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року скасувати в частині задоволення первісного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1202, 61 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1202, 61 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2018 року.

Судді: