У Х В А Л А

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 752/9870/15-ц

провадження № 61-18988св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Поливач Л. Д., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізінг Україна») про захист прав споживача та визнання договору недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 жовтня 2012 року між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір про фінансовий лізинг № 00005966, невід'ємною частиною якого є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, за умовами якого він отримав на умовах фінансового лізингу у строкове платне користування об'єкт лізингу - автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, номер кузова НОМЕР_1, рік випуску - 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2.

11 жовтня 2012 року між ними укладений графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування та акт прийому-передачі, згідно з яким відповідач передав йому вищезазначений автомобіль вартістю 122 659,53 грн.

Відповідно до розділу 2 контракту до платежів включені всі види платежів, а саме: авансовий платіж, реєстраційні платежі, первинний реєстраційний платіж, лізингові платежі, комісії, адміністративні платежі, першочерговий платіж, а також інші витрати лізингодавця, пов'язані з обслуговуванням предмета лізингу.

12 жовтня 2012 року він сплатив кошти у розмірі 24 035,67 грн, в який увійшов, у тому числі, й авансовий платіж у розмірі 18 398,93 грн.

Сума, що підлягає сплаті рівними частинами протягом дії договору, складає 104 260,60 грн.

Додатковою угодою від 11 грудня 2014 року був погоджений графік покриття витрат у новій редакції, яким встановлено 84 лізингових платежів рівними частинами по 251,93 дол. США строком до 15 жовтня 2019 року.

Посилаючись на те, що умови договору лізингу є несправедливими, договір не містить чіткого визначення істотних умов, зокрема ціни (склад та розмір лізингових платежів), та суперечить принципам добросовісності, справедливості, розумності та рівності сторін у договорі, що свідчить про здійснення компанією нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману споживача, просив позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано договір про фінансовий лізинг № 00005966, укладений 11 жовтня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4, з додатками до нього недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_4 118 851,67 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, визначені частиною третьою статті 18 Закону «Про захист прав споживачів», зокрема, зміни розміру лізингових платежів та визначення їх, як у гривневому еквіваленті, так і в іноземній валюті, укладення договору без наявності предмета лізингу, визначення продавця товару лізингодавцем, покладені на лізингоодержувача ризики щодо якості товару, комплектності.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна» про захист прав споживача та визнання договору недійсним призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат