Справа №403/242/18
Провадження №2-о/403/16/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: Годованець І. А.

при секретарі: Дорошенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Димитровська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, про встановлення факту визнання таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія), -

В С Т А Н О В И В :

Заявником ОСОБА_1 подано до суду заяву про встановлення факту визнання таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія). В заяві зазначається, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився. У резолютивній частині заяви заявник ОСОБА_1 просить провести судовий розгляд справи у його справи у його відсутність та задовольнити зазначені в заяві вимоги про встановлення факту визнання таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія).

В судове засідання представник заінтересованої особи - Димитровської сільської ради Годунок О. не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника. У Димитровської сільської ради відсутні заперечення проти вимог у заяві ОСОБА_1

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В актовому записі про народження Центрально-Міського райбюро ЗАГС м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за №1664 від 31 липня 1960 року, ОСОБА_1, народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 року, місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в графі «батьки» записано: батько: ОСОБА_4, мати: ОСОБА_5.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (актовий запис про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за №848 від 09 вересня 1994 року).

Згідно довідки Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №572 від 11 квітня 2018 року, у складі сім'ї ОСОБА_6 проживав її внук ОСОБА_1.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (актовий запис про смерть Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №16 від 14 липня 1997 року).

Статтями 524,525,526 ЦК УРСР, 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спадкове майно - на 7.5776 умовних кадастрових гектарів земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, розташованої на території Димитровської сільської ради. Право ОСОБА_6 на земельну частку (пай) посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2, що підтверджується довідкою Димитровської сільської ради за №128 від 22 лютого 2018 року.

Приватний нотаріус Устинівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Трутень О.Я., керуючись статтею 49 Закону України "Про нотаріат", постановою від 05 березня 2018 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії спадкоємцю за законом ОСОБА_1за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія) баби ОСОБА_6, так як для прийняття спадщини в передбачений законодавством строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, ОСОБА_1 заяви про прийняття спадкового майна спадкодавця ОСОБА_6 до нотаріальної контори не подано.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що необхідно звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що справи окремого провадження щодо встановлення факту вступу спадкоємця в управління та володіння спадковим майном спадкодавця за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія) регулюються ЦК УРСР 1963 року, оскільки ОСОБА_6 померла до 01 січня 2004 року. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30 травня 2008 року встановлено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК Українизастосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР, 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Спадкоємець за законом ОСОБА_5 померла до відкриття спадщини матері ОСОБА_6. Таким чином, ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця - матері ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року) відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР, 1963 року.

Статтею 551 ЦК УРСР, 1963 року встановлено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

При встановлених обставинах, до спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 на спадкове майно спадкодавця - матері ОСОБА_8переходить право на прийняття спадкового майна (спадкова трансмісія) від спадкодавця - баби ОСОБА_6. Таким чином, ОСОБА_1, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, 1963 року, є спадкоємцем на спадкове майно, яке переходить до нього за правом на прийняття спадщини від спадкодавця - баби ОСОБА_6 (спадкова трансмісія).

Частиною 1 ст.383, ч.1 ст.156 ЦК України та ст.150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до довідки Димитровської сільської ради за №572 від 11 квітня 2018 року, ОСОБА_6 на час смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3 року) була зареєстрована та проживала на території Димитровської сільської ради за адресою: с. Димитрово. На час смерті з нею разом у будинку проживав та вів спільне господарство її внук, ОСОБА_1. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч.1 ст.3 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком (ч.2 ст.2 СК України).

Таким чином, ОСОБА_1, як внук, відноситься до членів сім'ї власника житлового будинку баби ОСОБА_6, що підтверджується письмовими документами органу місцевого самоврядування.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця в управлінні та користуванні об'єктів нерухомого та рухомого майна спадкодавця (ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого), тобто, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення в нотаріальній конторі прав на нього. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що ОСОБА_1, як внук, проживав у сім'ї власника житлового будинку баби ОСОБА_6 та вели з нею спільне господарство. Після смерті баби ОСОБА_6, як спадкоємець за правом на прийняття спадщини (спадкова трансмісія), ОСОБА_1 прийняв у користування житловий будинок з господарськими будівлями та інше майно спадкодавця ОСОБА_6, в тому числі, майно, яке було з нею спільним господарством за адресою: с. Новоігорівка (с. Димитрово) Устинівського району Кіровоградської області. При встановлених обставинах, заява ОСОБА_1 про встановлення факту визнання таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця за переходом права на прийняття спадщини підлягає задоволенню, як обґрунтована письмовими доказами.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.319, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту визнання таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (нерухомим майном та рухомим майном) за переходом права на прийняття спадщини (спадкова трансмісія) баби ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його отримання. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області. До приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із новою редакцією ЦПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через суд першої інстанції, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

Суддя Устинівського

районного суду І. А. Годованець