Справа № 703/2271/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

з участю секретаря Бондаренко А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочу виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

12 серпня 2016 року Смілянський міськрайонний суд виніс рішення, яким задоволив позов ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що у нього скрутне матеріальне становище, пов'язане з безробіттям, він потребує лікування і не в змозі сплатити борг одним платежем, ОСОБА_1 просив розстрочити сплату заборгованості за аліментах рівними частинами строком на один рік.

На розгляд заяви сторони не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Стягувач ОСОБА_2 направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. ОСОБА_2 також направила відзив, в якому заперечувала проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви належить відмовити з на-ступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Аналогічне положення закріплене в ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Постановою Пленум Верховного Суду України N 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної вико-навчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" в пункті 10 роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, з врахуванням наведеного розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

З огляду на викладене, суд у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. При вирішенні питання про розстрочку виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Частиною 1 статті 197 Сімейного кодексу України визначено, що З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Звертаючись із даною заявою до суду ОСОБА_1 просить розстрочити виконання зобов'язання по сплаті заборгованості по аліментам, в той час, як доказів наявності будь-яких рішень щодо стягнення з нього такої заборгованості суду не надано.

Так, згідно з наданою боржником довідкою-розрахунком, він має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 21505 грн., яка виникла з 30 червня 2016 року по 1 березня 2018 року.

За нормами ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення заборгованості по сплаті аліментів здійснюється на підставі постанови державного виконавця, в якій зазначається розмір відрахувань до повного погашення боргу та інші необхідні дані. При цьому, суд зазначає, що борг стягується не єдиним платежем, а у відсотках, визначених державним виконавцем.

Посилання боржника на відсутність місця роботи та доходу, що як наслідок підтверджує його скрутне матеріальне становище, внаслідок чого виникла заборгованість, спростовується довідкою Білоцерківського центру зайнятості, згідно з якою на облік як безробітний він став лише 14 березня 2018 року. З наведеного суд робить висновок, що боржник з моменту винесення рішення по сплаті аліментів не потребував допомоги держави у звязку з відсутністю роботи, дій щодо працевлаштування за допомогою державних органів не вчиняв.

Інші обставини, на які посилається заявник, а саме: погіршення стану здоровя, не мають характер особливих або виняткових обставин, враховуючи, що згідно з наданими боржником документами на стаціонарному лікуванні він перебував всього 1 день в квітні місяці 2017 року, а витрати він поніс в звязку з діагностикою та здачею аналізів.

Суд також враховує, що у відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Оскільки інтереси дитини в даному випадку є приорітетними, суд на підставі наведеного та керуючись ст. 260, 261, 435 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у заяві про розстрочу виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий: В.О. Прилуцький