Справа № 346/6025/18
Провадження № 2/346/2627/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди,-

встановив:

Позивачі в своїй позовній заяві вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним в її, ОСОБА_1, користь. На день смерті ОСОБА_5 її належали на праві власності 3/8 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка (пай), що знаходиться на території с. Підгайчики Коломийського району.

Станом 15.04.1991 року вказане господарство відносилося до суспільної групи -колгоспний двір і станом на 15.04.1991 року головою двору була ОСОБА_5, а членами двору були: ОСОБА_6, її чоловік ОСОБА_7, двоє їхніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та ОСОБА_1. В господарстві до ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, до введення в дію Закону України «Про власність», яким ліквідовано колгоспні двори, а згідно вимог ст.563 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) після смерті члена колгоспного двору спадщина не відкривалася, тому ОСОБА_11 не набув частки в майні даного двору.

Зазначають, що вказані члени колишнього колгоспного двору після його ліквідації вправі були в добровільному порядку поділили майно даного двору. Відповідачі після ліквідації колгоспного двору не претендували на частку кожного з них у вказаного нерухомому майні, кожен з них давно вибув з даного господарства і знятий з реєстрації. В зв'язку з вказаним право власності на вищевказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору набули ОСОБА_5, її син ОСОБА_7 та позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 в рівних частках (по 1/4 частці кожному).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7, після смерті якого згідно вимог ст. 529 ЦК УРСР відкрилася спадщина за законом і дану спадщину згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР прийняли спадкоємці: ОСОБА_5 (мати спадкодавця) і вона, ОСОБА_2 (дружина спадкодавця). Оскільки ОСОБА_7 набув право власності на 1/4 частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору, то після його смерті ОСОБА_2 і ОСОБА_5 успадкувала кожна по 1/8 частці вказаного майна (1/4:2=1/8) і таким чином набули кожна право власності на 3/8 частки даного майна (1/4 це частка члена колишнього колгоспного двору, 1/8 частка - спадщина після смерті ОСОБА_8).

12.06.2000 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно з яким заповіла їй, ОСОБА_1, все її майно, яке належатиме їй на день смерті.ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла і після її смерті згідно вимог ст. 533 ЦК УРСР відкрилася спадщина за вказаним заповітом. Вона,ОСОБА_1, прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном - на день смерті спадкодавця і після її смерті до даного часу проживає у спірному будинку, тобто успадкувала її 3/8 частки вказаного нерухомого майна і таким чином набула право власності на 5/8 часток цього майна (1/4 + 3/8=5/8, 1/4 - це її частка члена колгоспного двору і 3/8 - спадщина після смерті ОСОБА_5). Приватний нотаріус 15.11.2018 року видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно - земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок відмовила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно, право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Тому позивачі просять визнати за ними право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме за ОСОБА_1 на 5/8 часток, а за ОСОБА_2 - на 3/8 часток.

В судове засідання позивачі подали письмові клопотання про слухання справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_12 подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, проти позовних вимог не заперечили та визнали їх в повному обсязі.

Суд, розглянувши письмові клопотання позивачів та відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_7, його батьками вказані ОСОБА_13 та ОСОБА_5, актовий запис № 2 від 05.01.1953 року (а.с. 16).

14.11.1970 року ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_2, яка у зв'язку з одруженням змінила прізвище на «ОСОБА_2», що стверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.17).

Житловий будинок в АДРЕСА_1, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт НОМЕР_4 від 15.12.2002 року, загальною площею 3,1940 га) належали ОСОБА_5, що стверджується даними довідки № 868, виданої виконкомом Підгайчиківської сільської ради від 25.07.2018 року (а.с. 10), тип двору селянський. Станом на 01.07.1990 року в будинку були зареєстровані: ОСОБА_5 - голова сім'ї (померла ІНФОРМАЦІЯ_3); ОСОБА_7 - син ( помер ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_6 - невістка; ОСОБА_3, ОСОБА_11 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_4 - внуки; ОСОБА_1 -правнука. На день смерті ОСОБА_5 в будинку були зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 Заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався виконкомом Підгайчиківської сільської ради за реєстром № 45 від 12.06.2000 року не змінено і не скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_11, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 04.08.1990 року (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 08.10.1998 року серії НОМЕР_6 (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Першої коломийської районної державної нотаріальної контори 02.10.2001 року , зареєстрованого в реєстрі за № Д -3023, спадкоємцем майна ОСОБА_7 - земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Вільна Україна» с. Підгайчики Коломийського району, є ОСОБА_2 (а.с. 18).

Оскільки ОСОБА_7 набув право власності на 1/4 частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору, то після його смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_5 успадкувала кожна по 1/8 частці вказаного майна (1/4:2=1/8) і таким чином набули кожна право власності на 3/8 частки даного майна (1/4 це частка члена колишнього колгоспного двору, 1/8 частка - спадщина після смерті ОСОБА_7).

12.06.2000 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений секретарем Підгайчиківської сільської ради за реєстровим № 45, згідно з яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Позивачка ОСОБА_1 04.10.2014 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_20, у зв'язку з чим змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», актовий запис № 6 від 04.10.2014 року (а.с.20).

Довідками № 1003 та № 1004 від 05.09.2018 року, виданими Підгайчиківською сільською радою, стверджується що згідно з виписками будинкової книги з 04.02.1998 року по 01.06.1998 року відповідач ОСОБА_4 знятий з реєстрації 26.12.2000 року з АДРЕСА_1, а відповідачка ОСОБА_3 - знята з реєстрації 10.02.2010 року (а.с. 13, 14).

З метою оформлення спадщини позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно відсутній, право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 9).

Вказаним нотаріусом 15.11.2018 року посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 294, згідно з яким спадкоємцем майна ОСОБА_5 є ОСОБА_1. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, площею 1601 кв.м. (а.с. 22).

Реєстрація права власності за померлою ОСОБА_5 дійсно є відсутня, однак позивачка ОСОБА_1 успадкувала її 3/8 частки вказаного нерухомого майна і таким чином набула право власності на 5/8 часток цього майна (1/4 + 3/8=5/8, 1/4 - це її частка члена колгоспного двору і 3/8 - спадщина після смерті ОСОБА_5).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» в редакції від 26.11.2015 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Так, будівництво спірного житлового будинку було завершено в 1958 році, що підтверджується записом про це у виготовленому керівником суб'єкта господарювання ОСОБА_22 технічному паспорті на садибний ( індивідуальний) житловий будинок.

На момент завершення будівництва даного нерухомого майна не була передбачена ні обов'язкова державна реєстрація будівель та споруд, ні державна реєстрація права власності на них.

Державна ж реєстрація права власності на будівлі та споруди була введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації.

Зазначеним нормативним актом хоча і була передбачена державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, а додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Отже, довідки виконавчих комітетів місцевих органів визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На дане нерухоме майно видана довідка Підгайчиківською сільською радою за № 868 від 25.07.2018 року, в якій вказано, що померлій ОСОБА_5 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с. 10).

На дане нерухоме майно керівником суб'єкта господарювання ОСОБА_22 10.09.2018 року був виготовлений технічний паспорт на садибний ( індивідуальний) житловий будинок, згідно якого за вищевказаною адресою знаходяться: житловий будинок, позначений літерою «А», господарські будівлі і споруди: гараж - «Б», стодола - «В», літня кухня - «Г», навіс - «Ж», погріб - «З», вбиральня - «К», сарай - «Л», навіс - «М», гараж - «Н», криниця - «№ 1», ворота, огорожа - «№ 6-9», вимощення - «І», (а.с. 24-26).

Оскільки згідно вимог ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1 успадкувала її 3/8 часток вищевказане нерухоме майно.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Крім позивачів, спадкоємцями є відповідачі по справі, які після ліквідації колгоспного двору не претендували на частку кожного з них у вказаного нерухомому майні, кожен з них давно вибув з даного господарства і знятий з реєстрації.

Згідно звіту про оцінку майна від 20.112018 року, вартість вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд становить 186 050,00 грн. (а.с. 28-40).

За таких обставин суд приходить до висновку,що позовні вимоги слід визнати підставними та задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного та ст.ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 197-200, 206 ч.1,247 ч.2,263,264,265,268,354 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на 5/8 часток будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на 3/8 частки будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2018 року.

Суддя Веселов В. М.