Дата документу 18.04.2018
Справа № 320/1938/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" квітня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Калугіної І.О.,
при секретарі Горбань Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, зазначивши, що відповідач є її сином, та як член сімї був зареєстрований у належній їй квартирі. Однак, з січня 2010 року відповідач в належній квартирі не проживає, претензій щодо проживання в квартирі не має, його речей в квартирі немає, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзиву не надіслав. Тому суд визнає його неявку неповажною, та, зі згоди позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №8026 /а.с.6/.
Вказана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 4649430 від 21 вересня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16062828 від 26 вересня 2007 /а.с.7,8/.
Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1617 від 26 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.13/.
Однак, відповідно до довідки старшої по будинку № 31 по пр. Б.Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області, посвідченої 13 березня 2018 року КП «Житломасив», встановлено, що ОСОБА_2 з січня 2010 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2, не мешкає /а.с.9/.
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з січня 2010 року та по теперішній час, відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, його речей та іншого майна в квартирі немає, будь-які домовленості між сторонами щодо права користування квартирою укладено не було.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї.
Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має прав вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 29, 319, 383, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. 12,81,89,141,263,265,280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І.О.Калугіна