Єдиний унікальний номер 341/565/17
Номер провадження 4-с/341/2/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретаря Король І.Л.,

представника скаржника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галича скаргу опікуна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, заінтересована особа Галицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання недійсною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4, заінтересована особа Галицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2017 року по виконавчому провадженні № 54719686.

В обґрунтування зазначених вимог опікун скаржника посилається на те, що Галицьким районним судом видано виконавчий лист № 341/565/17 від 18.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 26 322,77 грн. заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Недавно ним отримано виклик до Галицького районного відділу ДВС для оплати боргу. По виконанні даного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження 18.09.2017 року.

25.01.2018 року їм стало відомо, що на виконанні у Галицькому районному відділі ДВС перебуває постанова про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору від 28.09.2017 року на суму 2 792, 27 грн..

Державним виконавцем не надсилалося постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, тому їм не було відомо про те, що відносно ОСОБА_4 здійснюється примусове виконавче провадження.

Борг скаржником сплачений на користь банку самостійно, без участі державних виконавців, а тому ніякого примусового виконання виконавчого листа по виконавчому провадженні від 04.10.2017 року не проводилося. Тому просить скаргу задовольнити і визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2017 року по виконавчому провадженні № 54719686.

Скаржник, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не зявився, що відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Опікун скаржника ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду скарги, що відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав і суду пояснив, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства внаслідок психічного розладу. Раніше він проживав із мамою, тепер з тіткою ОСОБА_5 та опікуном ОСОБА_3. Мати оформила кредит на нього без його згоди та відома. Коли було виявлено про заборгованість та стягнення боргу тітка боржника сплатила її добровільно, що підтверджується довідкою «ПриватБанку» від 10.01.2018 року, згідно якої ОСОБА_4 станом на 10.01.2018 рік не має заборгованості перед банком. (а.с.11). Державним виконавцем не надсилалося постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, тому їм не було відомо, що здійснюється примусове виконавче провадження. Добровільного терміну для сплати судового збору, який повинен був стягуватися згідно виконавчого листа за рішенням суду - не надавалося, тим паче, ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи і відповідно до Закону «Про судовий збір» звільнений від його сплати. Просить скаргу задовольнити та визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2017 року по ВП № 54719686.

У судовому засіданні головний державний виконавець відділу Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області - ОСОБА_2 суду пояснила, що 18.09.2017 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконавчого листа № 341/565/17 виданого 30.05.2017 року Галицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 06.08.2014 року в сумі 26 322, 77 грн. та 1600,00 грн. сплаченого судового збору. Копію даної постанови та виклик державного виконавця нею надсилався скаржнику, проте повернувся конверт з довідкою «Укрпошти» з причиною повернення: за зазначеною адресою не проживає. Тому нею надіслано запит до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії відносно ОСОБА_4 Результатом обробки запиту було те, що боржник отримує пенсію в розмірі 1398 грн. 45 коп.. Згодом до неї приходила тітка ОСОБА_4 ОСОБА_6 та принесла квитанцію про оплату заборгованості перед банком, проте судовий збір сплачено не було. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Судовий збір за рішенням суду становив - 1600 гривень, але на підставі ст. 27 Закону «про виконавче провадження» -виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом - нараховано виконавчий збір в розмрі 2 792, 27 грн.. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників скарги, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга опікуна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Галицькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження № 54719686 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 06.08.2014 року в сумі 26322,77 грн. та 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

28.09.2017 року головним державним виконавцем відділу Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 2 792, 27 грн..

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Однак, як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи головним державним виконавцем будь-які заходи щодо виконання виконавчого провадження ВП № 54719686 стосовно виконання виконавчого листа, виданого Галицьким районним судом Івано-Франківської області № 341/565/17, виданого 30.05.2017 року - не вчинялися, стягнення не проводилось, оскільки тіткою заявника -боржника - ОСОБА_5 було добровільно сплачено заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В судовому засіданні встановлено, що скаржник постанови про стягнення виконавчого збору від 28.09.2017 року та постанови постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2017 року не отримував і про їх винесення державним виконавцем він інформований не був.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій

Згідно з положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення закріплені в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, проте державним виконавцем у виконавчому провадженні № 54719686 не було вжито будь-яких заходів з примусового виконання виконавчого листа, то скаргу слід задовольнити.

Згідно з положеннями Конституції України та ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Оскільки постанову про стягнення виконавчого збору опікуном скаржника отримано тільки 25.01.2018 року, то строк на її оскарження ним не пропущено.

Щодо питання розподілу судових витрат, повязаних з розглядом скарги та враховуючи, що сторонами не надано доказів їх понесення, то ці витрати відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу опікуна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4,заінтересована особа Галицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання недійсною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2017 р. по ВП № 54719686.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду даної скарги, Галицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області повинен повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:ОСОБА_7